at blive fremmet i høi grad. Protuberantserne giver aabenbart ganske 

 andre betegnende vidnesbyrd om, hvad der foregaar paa solen, end 

 flekker og fakler bar kunnet gjøre, da de indtager et ganske andet 

 stort mm paa solen end de sidste. 



Udenfor solranden ser man, ved totale solformørkelser, men kun 

 ved saadanne, den saakaldte korona. Den inderste del er en lys- 

 ning mecl hvidt skinnende lys, der omgiver solen (ved totale formør- 

 kelser den mørke maaneskive), den ydre del bestaar i straaleformede 

 partier, der skyder ud paa enkelte steder, indtil en afstand af 4 til 6 

 solradier. Koronaens lys er tildels reflekteret lys, da det viser sig at 

 være polariseret i et plan gjennem solens centrum. Koronaen har et 

 noget forskjelligt udseende og udstrækning ved minimum og ved 

 maksimum af solflekker. 



Af det ovenstaaende kan man forståa, at der paa solen foregaar 

 merkelige bevægelser, og at disse snart er svagere, snart sterkere, i 

 perioder paa Omtrent 11 aar og paa trediedelen deraf eller 3.7 aar. 

 Flere ting, ogsaa direkte maalinger af solkonstanten, tyder paa, at 

 solen er varmest, naar der er mange flekker og mindst varm, naar» der 

 er faa flekker. Solens straalende overflade antages at have en tempe- 

 ratur af omkring 7000 grader Celsius. Dens indre har antagelig høiere 

 temperatur, dens midte kansk© flere millioner grader. 



(Forts.') 



Om hvaldyrenes levevis, udbredning og fangst. 



Ved pro f. dr. med. il. ^lildberg-. 

 II. 



Bardehvalerne. 



Der er tidligere i dette tidsskrift («Naturen" 1903, p. 97—106) 

 givet en kort udsigt over hvaldyrenes organisation og livsforholde i 

 almindelighed. Fra de æJdre tider, saalangt som beretningerne naar, 

 var forestillingerne om disse dyr tilblandet med de forunderligste fabel - 

 agtige tilsætninger. Men eftersom man lærte at fange dem, og hval- 

 fangsten udviklede sig til en stor bedrift, klarnedes begreberne. Alle- 

 rede meget tidlig erfarede man, at visse arter f. eks. bardehvalerne, 

 var meget godmodige og lod sig lettere fange end andre. Inddelingen 

 af disse havpattedyr i bardehvaler, som man særlig eftertragtede, 



