22 



Vandrerotten og husrotten. 



Af Walther Schoenichen i „Prometheus". 



Ved menneskets arbeide har jorden lidt efter lidt skiftet karakter. 

 -Hvor der tidligere var skog eller myr, er der nu ager og eng. Dette 

 har naturligvis ogsaa havt sin indflydelse paa dyreverdenen. Skogenes 

 udhugning og myrenes tørlægning har ødelagt de nødvendige eksistens- 

 betingelser for mange dyreforoier, de er enten uddøde eller har maat- 

 tet fortrække til andre steder, som endnu byder dem gunstige livsbetin- 

 gelser. Stadig forfølgning har samtidig udryddet eller sterkt reducer.^t 

 rovdyrbestanden. Ens død er imidlertid en andens brød. Saa ogsaa 

 her. De huller som er opstaaede i dyreverdenen, er igjen blevne 

 udfyldte af andre skabninger, som dels har fulgt menneskets spor eller 

 ogsaa tilfeldigvis er blevne indførte. Et af de interessanteste eks- 

 empler paa en saadan nyindvandring er vandrerotten, mus decumanus, 

 ikke alene fordi den har erobret sig plads, men ogsaa fordi den, for 

 at skaffe sig det for arten nødvendige rum, ganske har fortrængt sin 

 slegtning, husrotten eller den sorte rotte, mus rattus. Efter den Dar- 

 winske lære om kampen for tilværelsen, maa konkurrensen mellem to 

 væsener blive særlig skarp, hvis disses livsfornødenheder i alle væsent- 

 lige punkter er de samme. To saadanne former maa søge at fortrænge 

 hinanden, og den af dem som er forsynet med den bedste udrustning. 

 vil alene overleve kampen. En saadan kamp har i historisk tid 

 vandrerotten og husrotten udkjæmpet. Tidligere var den sorte hus- 

 rotte meget almindelig, nu er den saagodtsom udryddet af vandrerot- 

 ten, saa at naar nu talen falder om rotter, menes kun den sidste. 



Den tidligere saa almindelige husrotte synes at have hørt hjemme 

 i Europa allerede i den postglaciale tid. Med sikkerhed er dens ben 

 paavist i pælebygninger i det vestlige Tyskland og i Mecklenburg. 

 Merkelig nok omtales dog ikke husrotten i de gamle skrifter, derfor 

 har mange forskere antaget, at dyret først under det romerske keiser- 

 rige, altsaa for ca. 1800- — 1900 aar siden, er blevne indslæbt fra Persien 

 eller Indien til Mellemeuropa. Tidspunktet for husrottens optræden 

 lader sig saaledes ikke med sikkerhed bestemme. Den første zoolog, 

 der omtaler husrotten som et tysk dyr, er Albertus Magnus. 

 Ifølge denne forfatter hørte den hjemme i Tyskland i det 13de aar- 

 hundrede. Senere omtaler Gessner den som et dyr, der var mange 

 mere bek j endt end kjært. I Norge har husrotten neppe nogensinde 



