25 



under kroppen. Det, at den paa ryggen er mørkfarvet og paa bugen 

 lvs med en sukcessiv overgang nedover siderne, skaffer den en virksom 

 beskyttelse, idet den i nogen afstand er vanskelig at opdage. Den 

 besidder saaledes i virkeligheden en for den offensive og defensive 

 kamp gunstig naturlig maske, som dens konkurrent ikke kan opvise. 

 Den kan ubemerket kaste sig over sit bytte, og den sees mindre let ai 

 sine fiender og forfølgere. 



Detalj erede maal af disse rotter viser, at vandrerotten er ikke 

 uvæsentlig større og kraftigere end husrotten. Naar dette viser sig 

 allerede i de ydre kropsforholde, har en indgaaende sammenligning 

 af begge dyrs skeletter særlig leveret bevis for, at vandrerotten er 

 adskillig mere muskuløs end husrotten. Overalt er hos den de bem- 

 kamme, som tjener til fæstepunkt for muskulaturen, langt kraftigere 

 udviklede end hos husrotten. Saaledes er skulderbladet hos vandre- 

 rotten ca. ^ længere end hos husrotten, og den mægtige kam (spina 

 scapulæ), som sidder paa dette ben, er hos den første næsten dobbelt 

 saa høi, som hos den sidste. Endvidere er bækkenet meget fastere for- 

 bundet med hvirvelsøilen hos vandrerotten end hos husrotten. Ogsaa 

 hvirvlernes torntoppe er langt kraftigere hos den første. Særlig 

 gjælder dette rygradens hals- og brystafsnit, hvortil nakkemuskula- 

 turen delvis er fæstet. Det er netop disse muskler, som gir udslaget, 

 naar det gjælder at overvinde en modstander under kamp. Nogle 

 andre forskjelligheder med hensyn til skelettet ser vi af nedenstaaende 

 tabel : 



Vandrerotten Husrotten 



Nøglebenets længde 30 mm. 20 mm. 



tykkelse 2 „ 1 



< >verarmsbenets længde 36 „ 22 „ 



største tykkelse 5 „ 2.5 „ 



Af alt fremgaar, at vandrerotten har et kraftigere og fastere skeiet. 

 Alle kamme, forhøininger og torntappe, som tjener til fæste for musk- 

 lerne, er større og tykkere end hos husrotten, alle ekstremiteternes 

 ben længere o.s.v. Ogsaa de baand, som forbinder benene, er kraf- 

 tigere. Det samme er tilfældet med senerne, som fæster musklerne 

 til benene. 



Særlig iøinefaldende er vandrerottens overvegt over husrotten, 

 naar man sammenligner disse dyrs skaller. Vandrerottens skalle er 

 flad, kantet, skarp i alle sine konturer, den har et fast tag og har vel 



