26 



udprægede kamme, lister og ruheder til fæste for musklerne. Hos 

 husrotten derimod er skallen hvelvet, tåget er dannet af fine, tynde 

 ben, konturerne er af rundede og frembyder lidet gunstige fæstepunkter 

 for musklerne. Kammene og listerne træder kun lidet frem. End- 

 - videre er ogsaa kjæverne og gebisset betydelig kraftigere hos vandre- 

 rotten end hos husrotten. En særlig fordel har den første i ansigts- 

 partiets forlængelse, hvorved det blir muligt for den, naar den skal 

 bide eller tygge, at udfolde en større kraft. Endelig har vandrerotten 

 adskillig kraftigere fortænder end husrotten. De er ikke mindre end 

 ^ længere og dobbelt saa brede, som den sidstes. 



Med hensyn til de indre organer kunde dr. Baumgart ikke paavise 

 nogen væsentlig forskjel mellem disse rotter. I det høieste kan 

 bemerkes, at i overensstemmelse med hele legemets større udvikling 

 var mavens og blindtarmens kapacitet langt større hos vandrerotten 

 end hos husrotten. 



Vender vi os nu til disse dyrs livsvaner, maa vi først nævne en vis 

 forskjel med hensyn til deres tilholdssteder. Mens vandrerotten som 

 regel holder til i de undre bekvemmeligheder i husene, særlig i fugtige 

 kjældere og magasiner, i kloaker, afløbskanaler, ved flodbredder o.s.v., 

 bebor husrotten som oftest de øvrei dele af husene, kornboder, vare- 

 lofter og tagkammere. Tidligere, da husrotten endnu var almindelig, 

 kunde den paa saadanne steder holde natlige sammenkomster, som ikke 

 sjelden var ledsaget af en saadan støi, at husets beboere blev vækket 

 heraf og gik op paa loftet for at undersøge, hvorfra larmen kom. 

 Naturligvis forsvandt da altid de natlige fredsforstyrrere i sine smut- 

 hulleir, naar folk nærmede sig. Naar de betraadte rotternes tumle- 

 plads, kunde de derfor som regel ikke opdage, hvorfra den natlige larm 

 stammede. I den overtrorige middelalder var det derfor meget natur- 

 lagt at antage, at spøgelserne holdt til paa loftet i vedkommende hus. 



Med hensyn til smidighed er begge rottearter hinanden jevn- 

 byrdige, dog er der en stor forskjel med hensjm til deres svømme- 

 færdighed. Blir vandrerotten forfulgt, springer den, naar den er i 

 nærheden af vand, uden betænkning i det vaade element og svømmer 

 hurtig og tilsyneladende uden større anstrengelse længere stykker. 

 Ja den dykker ogsaa og kan en tid lang løbe omkring nede paa bunden. 

 Saa vel føler ikke husrotten sig i våndet ; ogsaa den svømmer med 

 lethed, men dykker kun ganske kort under, naar den blir forfulgt, for 

 straks at komme op til overfladen igjen. Saadanne legemlige anstren- 



