31 



nogle mil syd for Bergen. Flokken talte baade ældre og yngre dyr, han- 

 ner og hunner, af hvilke nogle var ledsagede af nyfødte unger. Kom 

 disse bort fra moderen, udstødte de en fløitende lyd og moderen svarede 

 med en lignende men noget dybere lyd. Blev ungerne og hunnerne 

 jagede, udstødte de den samme lyd. Lyden var ikke intens, men 

 kunde dog høres nogle hundrede meter. Saavidt jeg kunde iagttage, 

 udstødte aldrig de voksne hanner en saadan lyd. Kun under døds- 

 kampen lod de høre et dumpt brøl. Dette dumpe brøl skulde jeg for- 

 øvrigt antage, at alle hvaler udstøder, naar de ligger i de sidste krampe- 

 agtige trækninger, jeg har hørt det hos vaagehval, spækhugger, 

 springer og hvidskjæving. 



Ved de hvalstæng, som fra tid til anden er foretagne i Bergens 

 omegn, har jeg stadig havt anledning til at iagttage, at hvalens følelse 

 er meget liden. Naar den blir harpuneret, ligger den ganske stille og 

 rolig, saalænge harpunen ikke har gjennemtrængt spæklaget, først naar 

 den er trængt ind i kjødet, slaar dyret vildt om sig. Ligeledes har der 

 under disse hvalstæng været anledning til at iagttage hvalens fine 

 hørsel, hvorledes den ved hjelp af sin hørsel mesterlig forstaar at und- 

 gaa baadene og de farer, som truer fra disse, harpunen og pilen. Den 

 har dog herunder hjælp ogsaa af synet. J. Gf. 



Kunstige perler. Helt siden den graa oldtid har mennesket for- 

 søgt kunstig at fremstille perler, idet man mellem perlemuslingens skal 

 og kappe har indskudt fremmede legemer. Til disse forsøg er to meto- 

 der blevne anvendte, enten har man aabnet muslingens skal noget, eller 

 man har boret hul i det. Særlig i Kina har man i umindelige tider 

 drevet paa med kunstig fremstilling af perler, en industrigren, hvortil 

 man fortrinsvis benyttede en stor ferskvandsmusling, hvis videnskabe- 

 lige navn er dipsas plicatus. Trods alle forsøg er det hidtil kun lykke- 

 des at fremstille perlelignende dannelser, som adskiller sig fra de egte 

 perler ved sin ringere skjønhed og ved sin ufuldkomnere form. De 

 smukkeste kunstige perler skal, ifølge R. D u b o i s, japanerne forståa 

 at fremstille ved hjælp af en liden perlemusling. 



Disse produkter er ikke kuglerunde, men har form af en bikon- 

 veks linse, hvis ene side er sterkere hvælvet end den anden. Den ster- 

 kere hvælvede halvdel er overtrukket med et perlemorslag og har en 

 smuk glans, mens den anden halvdel kun har glans som almindelig 

 perlemor, som benyttes til knapper og lignende. 



Gjennemskjærer man en saadan kunstig perle, vil man se, at den 

 smukt glinsende halvdel danner en halv hulkugle, som bestaar af et 

 antal fine koneentriske perlemorslag. Denne kalottes indre væg er 

 forsynet med et fint, mørkebrunt overtræk. En plankonveks skive 

 repræsenterer perlens kjerne. En anden saadan, men noget større 

 dannelse, ligger med sin planside mod denne kjerne og er saaledes 

 befæstet til den, at elet hele faar udseende af en bikonveks linse. Selv 

 disse japanske kunstprodukter kan dog ikke sammenlignes med de egte 

 perler. Hertil kommer, at de er meget skjøre, saa at de lidet kan 

 anvendes i smykker. (Comptes rendus). 



Luftens Støvmængde. Den atmosfæriske luft er aldrig ganske 

 fri for smaa anorg raiske ell^'- . v e partikler, de saakaldte støv- 



