35 



kunnet finde nogen saa almindelig forbindelse mellem solflekker og 

 lufttemperatur som i den hede zone. 



I 1875 fandt C h a m b e r s, at der var svingninger i lufttrykket 

 over Ostindien og Sibirien, der tydede paa en llaarig periode. Naar 

 lufttrykket i Ostindien var høiere end det normale, var det i Sibirien 

 lavere og omvendt. Op- og nedgangen fulgte solflekkernes hyppigbed. 

 Senere er disse undersøgelser fortsatte med et resultat, som skal blive 

 meddelt nedenfor. 



I Ostindien er regnmængden og dens fordeling over landet 

 af den høieste økonomiske betydning. Steder, hvor sommerens syd- 

 vestmonsun med dens regn udebliver eller er for svag, er udsat for 

 hungersnød. De ostindiske meteorologer arbeider derfor stadig med 

 undersøgelser over vindens og regnets periodiske forandringer, og er 

 komne paa spor efter disses sammenhæng med forandringerne paa 

 solen. Men til nogen sikker udredning af disse forhold er man endnu 

 ikke naaet, saaledes at man med nogen sikkerhed kan varsle tørke i 

 forveien. 



Den skotske meteorolog, dr. Alexander B u c h a n, har nylig 

 paavist, at regnhøiden i Skotland gaar op og ned, overens- 

 stemmende med solflekkernes hyppighed i den 11-aarige periode. Han 

 havde til sin raadighed regnmaalinger for 9 saadanne perioder for en 

 station og 4 for Skotland i det hele. Den største regnmængde falder 

 et aar efter maksimum af solflekker og den mindste regnmængde 

 et aar efter minimum af solflekker. Der er saaledes i fænomenerne 

 paa jorden en forsinkelse i forhold til solens virkning, ligesom tilfældet 

 er med de fleste meteorologiske fænomener. Den høieste dagstempera- 

 tur falder et par timer efter solens største høide ved middag. Den 

 høieste temperatur i aaret falder gjennemsnitlig en maaneds tid efter 

 sommersolhverv og den laveste en maaneds tid efter vintersolhverv. 



De høieste skyer, c i r r u s-s k y e r eller fjærskyer, svæver i høi- 

 der omkring 9000 meter. De bestaar af is-naale. Den tyske dr. 

 Klein har fundet, efter observationer fra 1851 til 1901, at disse 

 skyer er hyppigst paa den tid, da solflekkerne er hyppigst, og sjeld- 

 nest naar der er faa flekker paa solen. Ogsaa heraf synes at fremgaa, 

 at en større mængde flekker, en større virksomhed paa solen, følges af 

 en sterkere skydannelse paa jorden. 



De h v i r v e 1 c e n t r e r eller lufttryks-minima, som gaar over 

 Europa, gaar i de fleste tilfælder fra vest mod øst. Undertiden gaar 



