50 



sedvane. Vi maa imidlertid indrømme, at disse fænomener ganske kan 

 sidestilles med en ubevidst autosuggestion en selvhypnose. 



Prof. Forel skriver videre: „Min anden søn havde lagt sig til 

 den vane, at naar han skulde sove, holdt han med høire haand et 

 'lommetørkkede op mod ansigtet. Da vi tog lommetørklædet fra ham, 

 kunde han i lang tid ikke faa sove. Enkelte mennesker maa endog 

 foretage visse handlinger, naar de skal gaa til ro, hvis de skal faa 

 sove, saasom optrækken af uret, læsen paa sengen o. s. v. Den 

 kraftigste at alle disse associationer er imidlertid øienlaagenes tyngde, 

 deres uimodstaaelige lokken. Derfor er dette den beclste suggestion 

 for søvnen." 



Vil vi hypnotisere et menneske, suggererer vi ham, saa at øien- 

 laagene blir tunge og lukker sig; før han merker det, har da den 

 hypnotiske søvn grebet ham. Vi kan nu suggerere, indgive ham alt 

 muligt, viljeløst vil han i air. adlyde os. Og naar vi vækker ham til 

 den af os bestemte tid, har han ikke anelse om det, vi har foretaget 

 med ham. De hypnotiske suggestioner er, ligesom drømmeindtrykkene, 

 som oftest saa svage, at de mere eller mindre fuldstændigt forsvinder 

 fra hukommelsen, naar man vaagner. Kun naar man blir vækket midt 

 under en drøm, blir der tilbage en nøiagtigere erindring om den. 



Den hypnotiserede lader sig viljeløst lede af en fremmeds vilje; 

 paa samme maade kan under bestemte legemlige forholde dømmekraftens 

 underliggen under den naturlige søvn bringe den sovende til at vandre 

 omkring, mens han drømmer videre. Ofte kan han herunder vandre 

 omkring lange strækninger selv under de farligste forholde; som oftest 

 bærer han sig herunder meget fornuftigt ad, gaar som en vaagen fra 

 øverste etage ned i underste, støder i mørket ikke mod noget, lægger 

 sig i en anden seng, eller foretager sig andre lignende ting. Hvilke 

 merkværdige historier kan der ikke fortælles om folk, som gaar i søvne 

 eller i drømme ! 



Imidlertid kan vi ikke længere beskjæftige os med det psykologisk 

 for ethvert tænkende menneske saa høist interessante drømmeliv, hvor- 

 over der allerede findes en hel litteratur. Det maa være tilstrækkeligt 

 paa dette sted at bemerke, at drømmelivet ikke blot gjengi ver høist 

 merkværdige sjælstilstande, men at det ogsaa historisk og kultuhistorisk 

 har spillet en meget stor rolle, ja hos mange i kultur lavtstaaende folk 

 spiller det endnu en vis rolle. For at kunne forklare sig mange reli- 

 giøse forestillinger hos de forskjellige folkeslag rundt om paa jorden maa 



