58 



holder sig i aarevis, efter at cle langveisfarende valfartere forlængst har 

 naaet sine beskedne hjem, langt i nord eller i nordøst, hvorfra de kom. 

 Som en krans lægger fjeldet sig om kjæmpefloclens vugge. Bag det 

 flade høilands grønne græsgange hæver sig graa og brune f j elde, og 

 skarpt mod den dybblaa himmel tegner sig høifjeldets snedækte toppe 

 over sorte klippekløfter og glitrende gletscherstrømme. 



Det er især de to russiske reisende Przewalskij ogPotanin 

 vi skylder vort kjendskab til Hoanghos øvre gebet. Den førstnævnte 

 uforfærdede reisende forfulgte i aarene 1879 og 1880 den store kine- 

 siske flods løb i den egn, hvor den gjennembryder Kuenlyns paral- 

 lelkjæde i nordlig retning, og trængte senere i aaret 1887 frem til det 

 egentlige kildegebet — sumplandet „0 d o n t a 1 a" og høifjeldene i 

 syd og nord for det — og bragte derved tillige paa det rene vandskillel 

 mellem den øvre Hoangho og den øvre Yangtsekiang. Potanin og hans 

 reisefæller, derimod, gjennemstreifede i aarene 1884 — 87 landet nord 

 og syd for Len-tsehu-fu og knyttede paa den maade sit forsk- 

 ningsarbeide paa det nøieste til sin landsmands. Grev S z é c h é n y i's 

 ekspedition besøgte i 1879 den samme egn. Floden, som dannes af to 

 fra bjergene i syd og nord stammende strømme, bevæger sig i to eller 

 tie kanaler, som hver er 70 — 80 m. bred og paa de grunde vadesteder 

 2 fod dybc. Paa veien fra Stjernesjøen, dens fødested, og hertil er den 

 allerede vokset betydeligt ; og altid vældigere og voldsommere blir den 

 paa veien til havet. Gjennem en labyrint af klippekløfter bry der den 

 sig vei. Klipper, ja hele bjergkjæder stiller sig iveien for den og 

 tvinger den til stadigt nye sidespring. Det er et merkeligt land, et 

 modsætningernes land, som Hoangho gjennemløber. Przewalskij iagt- 

 tog i mai maaned en temperatur af 23° C. under mil. I september 

 derimod steg den til plus 27° C. i skyggen. Her kommer ørkenens 

 reiselystne børn, de med tyrkerne beslegtede dunganer, s a 1 e r e r, 

 s c h i r o n g o 1 e r, kirghiser, og hvad de nu heder allesammen, i 

 nøie berøring med de alvorlige, rolige kinesere. Islam og buddhismen 

 rækker hinanden haanden eller kjæmper om forrangen. Klippebjer- 

 gene indhyller sig i en tyk kappe af løss, den gule jord, som spiller 

 en saa vigtig rolle i det indre af Asien, og i løssen graver Hoangho 

 sit leie og efterlader paa dalvæggene en broget afveksling af forunder- 

 lige former: taarne, spiler, takker, pyramider, porte, kløfter, ja hele 

 borge opstaar. Frygtelige støvstorme feier til sine tider igjennem 

 dalene og hen over høiderne. Luften er da saa tæt opfyldt af støv, at 



