03 



Taipings oprør mod Mandschu-dynastiet udbrød, saa blev dæmningerne 

 under krigstummelen ikke ordentlig efterseede og resultatet, at Hoangho 

 i aarene 1851 — 53 lidt after lidt brød sig gjennem dem og igjen op- 

 søgte sin nordlige mundingsarm, som fra Schantung fører ucl i havet. 

 Imidlertid udhulede den sig ikke nogen egentlig seng, men bestod næsten 

 lige til 450 m. før udløbet af sumpige egne og var i det nedre iøb seil- 

 bar, men ved mundingen spærrede en barriere skibenes indgang. Da 

 Lord Elgin i 1860 begav sig til Kina som Englands gesandt for at løse 

 sin regjerings indviklede forhold til kabinettet i Peking — missionen 

 endte som bekjendt med ødelæggelsen af sommerpaladset ved fransk- 

 mændenes og englændernes forenede stridskræfter — reiste han med 

 den ordre, at blokere Den gule flod ved opstilling af et krigsskib foran 

 dens munding. Krigsskibet maatte være blevet opstillet paa den tørre 

 flodbred ; thi den gule flod løb ikke mere saa, som karterne udviste. 

 Saaledes forblev det til i 1887, da floden paany forandrede løb. Eiter 

 at være svulmet op paa grund af voldsomme skybrud og opstemmet ved 

 orkanagtige storme, gjennembrød den den 28de september dæmnin- 

 gerne ved Tschøngtschu der, hvor løssvæggene ophører, og væltede atter 

 sine bølger mod sydost, denne gang saa pludseligt, at den overraskede 

 selv de nærmest boende. Utallige byer blev oversvømmede, hele det 

 nordlige af provinsen Honan, det vestlige fra Ngan-hwei stod under 

 vand, og omtrent 1^ million mennesker skal være faldt som offer for 

 katastrofen. Afstanden fra gjennembruddet og til den nye munding 

 beløb sig til ca. 720 km., hvilket svarer til en af stand — i lige linje 

 fra Hamburg til Wien. Det har i Kina aldrig manglet paa anstrengel- 

 ser for at holde strømmen inden dens skranker, og langs med den 

 Hoangho fra de sidste 35 aar, som vore karter viser os, gaar der dæm- 

 ninger, der tildels naar en høide af 7^ m. Alt i alt bestaar dog disse 

 flodbredsbygverker ikke for den europæiske kritik. Dæmningerne er 

 hovedsagelig kun opkastede af løs jord, og deres skraaning mod floden 

 er meget for steil til, at de i længden kan udholde bølgeskvulpene ; 

 Morrison fandt ogsaa i 1878 at faskineanlæggene var i en meget 

 lidet betryggende stand. Desværre gjøres der lidet for at forebygge 

 gjentagelser af saadanne katastrofer. Og dog kunde det folk, som hyg- 

 gede de store mure og gravede keiserkanalen, godt gaa igang med dette 

 reguleringsarbeide under dygtige ingeniører. Alligevel vil det neppe 

 blive gjort. Man vil reparere videre, og gjerrige mandariner vil der- 

 ved fylde sine lommer, og det ulykkelige folk vil stadigt paany trues 

 af oversvømmelser. 



