77 



b o v i s, i Europa ixodes reduvius (eller ricinus), hos os i Norge 

 muligens ixodes hexagonus. 



Ved disse dyrs stik kommer bestemte uclviklingsstadier ai parasiten 

 fra insekternes spytkirtler ind i de nævnte pattedyrs blod. Naar saa 

 et insekt atter suger blod af et malariasygt menneske eller dyr, vender 

 altid visse udviklingstrin af parasiten tilbage til insektets legeme — ■ 

 og kommer da først til tarmen. 



Vi vil nu i elet følgende nøiagtig forfølge det interessante livsløb 

 hos menneskets malariaparasit — saaledes som det er fremstillet efter 

 G r a s s i's sidste iagttagelser. Undersøger vi et malariasygt menneskes 

 røde blodlegemer (se fig.), finder vi de yngste udviklingsformer af para- 

 siten som uhyre smaa, nøgne, amøboide celler, uden farvestof, hver med 

 en kjerne. Disse celler vokser imidlertid hurtig. Saaledes er de f. eks. 

 hos quartan a-parasiten, p 1 a s m o d i u m m a 1 a r i a e, efter 24 

 timers forløb blit saa store som en femtedel til en sjettedel af de røde 



# A 





Plasmodium malariae Laveran. 



blodlegemer. Under sin stadige vekst ødelægger de det røde farvestof 

 (hæmoglobinet), idet de optar det i sit indre og afleirer det i sit proto- 

 plasma som et brunt pigmentstof (m e 1 a n i n, malariafarvestof). Efter 

 48 timers forløb er parasiten omtrent saa stor som en trediedel af blod- 

 legemet, alle inficerede blodlegemer paa dette stadium er sterkt opsvul- 

 mede. Naar parasiten er fuldt udvokset (fig. c og cl), danner det op- 

 svulmede blodlegeme kun en tynd hinde om den. Paa dette trin sel- 

 man ogsaa (som i fig. d) de lappede udløbere (lobopoiderne) forsvinde. 

 Parasiten antar en afrundet fonn (d), og i stadium (e) ser man allerede 

 en rosetformet stribning. Det er den første begyndelse til en deling. 

 Videre ser vi i f, at kjernen gjentagende gange har delt sig. Hos den 

 foreliggende art findes gjerne 9 — 12 kjerner, hver med en afgrænset 

 portion protoplasma omkring sig. Nøiagtig efter 72 timers forløb 

 falder hver af disse kjerneholdige protoplasmaportioner i rosetten fra 

 hverandre, idet den lille kjerneløse protoplasmarest i midten, som inde- 



