holder det omtalte malariafarvestof, svulmer op og sprænger dem fra 

 hverandre (g). 



Paa denne maade forplanter parasiten sig ; thi af hver af de 

 kjerneholdige protoplasmaklumper, der er at betragte som n ø g n e 

 sporer (gymnosporer), udvikler sig atter, saasnart det er 

 lykkedes dem at trænge ind i et friskt blodlegeme, en ny generation, 

 hvis liv forløber paa samme maade, som ovenfor beskrevet. 



Denne indtrængen i nye blodlegemer, der saaledes Ander sted paa 

 nøiagtig samme tid for en masse nye parasiter, er det, der fremkalder 

 de heftige feberanfald hos patienten. Hos den her beskrevne form, 

 plasmodium malariae medgaar saaledes som nævnt 72 timer 

 fra parasiternes invasion i blodlegemerne til deres forplantning ved 

 mangedeling (conitomi) er fuldført, og de frigjorte nye indi- 

 vider søger ind i nye blodlegemer. Feberen, der ledsager invasionen, 

 er den saakaldte quart. ana (f j e r d e d a g s f e b e r). Ved t e r- 

 tianafeberen derimod bruger parasiten, som her tilhører en anden 

 art, plasmodium v i v a x, kun 48 timer til sin udvikling. 



Paa denne maade inficeres med bestemte mellemrum altid flere og 

 flere blodlegemer. Men denne selvinfektion (autoinfek- 

 t i o n), som den kaldes, er imidlertid ikke ubegrænset. Det vil sige, 

 infektionen holder ikke paa saalænge, til alle vertens blodlegemer er 

 ødelagte ; thi derved vilde parasiten kun berede sig selv døden. Naar 

 der derfor nogen tid har levet en række af de beskrevne generationer, 

 m o n o n t generationer, saa optræder tilslut en generation, hvis indi- 

 vider er afvigende fra disse. De nærmere betingelser for optræden af 

 en saadan forskjellig generation er endnu ikke nøie kjendt. Konsta- 

 teret er kun, at denne generation optræder med kjønnede individer 

 (g a m e t o g e n generation), mens de foregaaende, som vi saa, 

 udelukkende var u k j ø n n e d e. 



Denne kjønnede generation er bedst studeret hos en tredie art af 

 malariaparasiten, nemlig hos laverania malariae, der frem- 

 bringer tertiana maligna, quotidiana og aestivo-autumnalfeberen. 



Den kjønnede generation tager sit udgangspunkt i den sidste 

 monontgeneration, idet dennes individer begynder at antage form af 

 halvmaaner, hvoraf nogle optræder som o o g o n i e r (egdannere), 

 andre som antheridier (s æ d d a n n e r e). Her stanser imidler- 

 tid udviklingen af denne generation — indtil det malariasyge menneske 



