79 



stikkes af en anopheles, og blodet kommer ned i dens mave. I 

 myggemaven fortsætter saa oogonierne og antheridierne sin udvikling. 

 Af oogonierne fremgaar saaledes uden deling de kvindelige forplant- 

 ningsceller (m a c r o g a m e t e r n e). Af antheridierne dannes efter 

 talrige delinger de mandlige forplantningsceller (m icrogame- 

 terne). De første er forholdsvis store og kuglerunde. De sidste er 

 tynde, tenformede traade, der er i livlig, slyngende bevægelse. Naar 

 nu en microgamet er trængt ind i en maerogamet, og microgametens 

 kjerne — eller, som vi siger, der er foregaaet en b e f r u g t n i n g — 

 opstaar en saakaldt koblingsspore (zygote) med et ormformet 

 udseende. 



Denne koblingsspore borer sig nu hos myggen ind i selve tarm- 

 væggen, der faar et knudet udseende. Derpaa gaar den tvers igjen- 

 nera væggen og ud i kropshulen. Her afrunder den sig og omgir sig 

 med en kapsel, der er dannet af muskellaget i tarmvæggen. Denne 

 altsaa ved kjønnet forplantning udviklede kapsel benævnes 

 a m p h i o n t. 



Ligesom nu de før beskrevne mononter i menneskets blodlegemer 

 forplantede sig gjennem en række generationer ad ukjønnet vei, saa- 

 ledes formerer nu ogsaa amphionterne sig gjennem t o generationer 

 udelukkende ved flerdeling (den saakaldte conitomi), idet først amphi- 

 ontens kjerne deler sig, og der derpaa om denne afsnøres en liden 

 klump protoplasma. 



Hver saadan protoplasmaklump med kjerne repræsenterer en 

 nøgen spore (Iste generation). Men mens nu hos de før skildrede 

 mononter disse løste sig ganske fra hverandre og sprængte ud af blod- 

 legemerne som nøgne sporer, for at inficere andre blodlegemer, saa blir 

 her sporene i forbindelse med hverandre og holder sig indenfor kap- 

 selen, indtil hver spore atter ved fordeling har delt sig (amphionter af 

 2den generation). Først nu sprænger de ud af kapselen, paa samme 

 maade som før mononterne ud af blodlegemet, idet ogsaa her den 

 midtre kjerneløse protoplasmarest, der indeholder malariafarvestoffet. 

 svulmer op og frembringer et sterkt indre tryk. Disse amphionter af 

 2den generation, der er tråa d formede sporer, bevæger sig liv- 

 lig omkring i myggens kropshule, indtil de, formodentlig ved kemisk 

 tiltrækning, tilsidst trænger ind i myggens spytkirtler. Her ligger de 

 tæt sammenpakket i spytkirtelcellerne. Naar saa myggen stikker et 



