91 



4 (4 ingen forandring), violefc hos 6 (6 ingen forandring). Sammen- 

 ligner man med de andre arter ai" smagsfornemmelser, finder man 

 sedvanligvis samme virkning af de samme farver paa salt, surt og bit- 

 tert ; naar t. eks. sødsmagen forsterkes ved en farve, saa finder samme 

 person gjerne, at samme farve forsterker ogsaa de andre arter af smag. 

 Dog er dette ikke ganske sikkert. Smagen selv kan ogsaa forandre 

 karakter, enkelte personer angav saaledes, at sukker fik en syrlig 

 bismag, naar de saa gjennem grønt glas, den forsvandt, naar de tog 

 glasset bort. Hos en læge bevirkede rødt og grønt regelmæssig (blaat 

 og violet ikke altid) en forandring af sukkersinagen til en bitter smag. 

 En smagte sukker surt ved at se i rødt, grønt og blaat glas, for en 

 anden blev det bittert, naar han saa i gult. 



Lugten undersøgtes hos 10 personer, rødt forsterkede lugten hos 6, 

 gult hos 4, grønt hos 3, blaat hos 4, violet hos 3 ; lugten svækkedes 

 af rødt hos 4, af gult hos 4, af grønt hos 2, blaat hos 5, violet hos 5. 

 En sammenlignende prøvelse af en bestemt farves virkning paa de 

 forskjellige sanser hos en person, viser i mange tilfælde en ensartet 

 indflydelse paa alle eller en flerhed af sansefornemmelserne. Naar for 

 eksempel rødt fremkalder en forsterkelse, resp. svækkelse af hørsels- 

 indtryk, saa finder vi hyppig samme virkning paa smag, lugt og berø- 

 ringsfornemmelseme, virkningen kan dog va^re meget forskjellig, saa- 

 ledes at t. eks. rødt kan forsterke smagen meget, men lugten i mindre 

 grad. En farve kan ofte ogsaa blot virke paa en sans, men ikke paa de 

 øvrige eller endog modsat paa disse sidste. En fik saaledes ved rødt 

 sterkere hørsel og smagsfornemmelse, men svagere lugt og berørings- 

 fornemmelse. 



Der er som nævnt ingen af farverne, som fortrinsvis virker forster- 

 kende, andre fortrinsvis svækkende, men hos forskjellige mennesker 

 veksler forholdene. Det samme vekslende forhold viser komplemen- 

 tærfarverne : rødt og grønt, gult og blaat har snart ensartet, snart 

 modsat virkning. 



Naar forsøgspersonen spurgtes om hans yndlingsfarve, viste det 

 sig ofte, at den farve, der fremkalder den sterkeste irritation af pan- 

 serne, betegnedes som yndlingsfarve, mens den farve, der gav anled- 

 ning til en svækkelse af forskjellige sansefornemmelser, opfattedes som 

 ligegyldig eller ubehagelig. 



Vi kan ikke gaa mer i detail, men af de anførte forsøg vil man 

 se, at vi her er inde paa overordentlig interessante omraader af ;let 



