Sydpolarlandene og deres udforskning. 



Af dr. H. Magnus. 



(Slutning). 



III. 



Nyere opdagelsesreiser. 



a) Southern Cross. Borchgrevinks arbeide for at faa en 

 ny sydpolarfærd istand lykkecles derved, at en engelsk rigmand, 

 George Newnes, ydede et stort pengebidrag. Det norske skib 

 „Pollux" indkjøbtes og omdøbtes til «Southern Cross". Den endelige 

 udrustning foregik i England, hvorfra skibet seilede i slutningen af 

 august 1898, ført af kaptein Bernhard Jensen, som havde væ- 

 ret 2den styrmand ombord i „Antarctic" . Ekspeditionens medlemmer 

 var ialt 30 mand, deraf 3 englændere, 1 svenske og 2 lapper, S a v i o 

 og Must fra Sydvaranger ; resten af besætningen var nordmænd. 

 Skibet medførte et større antal sibiriske hunde, der skulde benyttes 

 ved eventuelle slædefarter. 



Den endelige udfari begyndte fra Hobarttown paa Tasmanien den 

 19de december 1898. Allerede den 30te i samme maaned naaedes pak- 

 isen, som holdt skibet fast i 43 endeløse dage. Isskruningen var ofte 

 meget sterk og faretruende, særlig i nærheden af Ballenyøerne. Den 

 Ilte februar kom man endelig fri og styrede mod syd. Den 16de fik 

 man Kap Adare isigte, og efter en frygtelig storm, hvorunder skib og 

 takkel blev som overtrukket med is, lykkedes det den følgende dag at 

 kaste anker i Robertsonbugten. Borchgrevink udrustede sig nu for 

 overvintringen sammen med 10 fæller. Det var forbundet med mange 

 vanskeligheder at faa bragt forraad og instrumenter iland. Under en 

 ny storm var skibet nær drevet mod land og kun ved at dampe ud af 

 bugten undgik man den overhængende fare ; fire af ekspeditionens 

 medlemmer var samtidig iland og udstod frygtelige lidelser. I slutten 

 af februar var forberedelserne færdige og Southern Cross vendte til- 

 bage til Ny-Zeeland. 



Naturen 1905. 7 



