107 



for muligens at finde vestkysten af Victorialand eller dets forbindelse 

 med Kemp og Enderbyland. Dei^efter skulde man seile til det atlan- 

 tiske ocean og Weddels hav. 



Ekspeditiones skib blev bygget i Kiel og løb af stabelen nogle dage 

 efter «Discovery" ; dets udstyr var omtrent som det engelskes, men 

 bygningen og riggen noget forskjellig. Fartøiet blev døbt „Gauss", 

 efter den berOmte fysiker, og forlod Kiel fem dage efter at „Disco- 

 very" var seilet fra Cowes i England. Med egte tysk grundighed og 

 samvittighedsfuldhed begyndte man omtrent straks med undersøgelser ; 

 der blev samlet planktonprøver, havvandsprøver, foretaget temperatur- 

 maalinger o. s. v. o. s. v. Selv skibet syntes at ville tåge turen grun- 

 dig ; thi det vårede saa længe, før man naaede den første station, Kap- 

 staden, at folk hjemme blev ængstelig. Endelig fik man meddelelse 

 om skibets ankomst til Kapstaden, hvorfra det saa afgik i begyn- 

 delsen af december 1901 til Kerguelenøen. Hid var ogsaa tid- 

 ligere indtruffet dr. Enzensperger med de for ekspeditionen be- 

 stemte hunde, som var overførte fra Sidney N. S. W. med et eget skib. 

 Dr. E. blev bestyrer af den paa øen oprettede meteorologiske station. 

 „Gauss" seilede fra Kerguelenø den sidste januar 1902 og styrede 

 mod syd efter planen ; man mødte drivisen temmelig snart, og frøs ind 

 allerede den 22de februar paa 665 gr. s. br., mens den engelske først 

 kom fast den 23de mars paa 77 gr. 51 min., altsaa næssten ll^gr. syd- 

 ligere. Dette uheld blev af gjørende for ekspeditionens skjæbne. Paa 

 grund af skibets utrygge stilling vovede man ikke at foretage længere 

 slædef arter og fjerne sig for langt fra fartøiet, som blev ekspeditionens 

 eneste basis. Der foretoges ialt 7 slædereiser paa gjennemsnitlig 14 

 dage hver; i syd for vinterkvarteret betraadte man et nyt land paa 

 66 gr. 2 min. s. br. og 89 gr. 48 min. ø. 1. Det eneste snefrie punkt, 

 Gaussbjerget, som hæver sig op til over 330 m., blev besteget, og herfra 

 havde man udsigt over det nye land, keiser Wilhelm II's land Som 

 ellers i den sydlige kolde sone var landet isdækket, og isen ender i en 

 steilrand paa 30 — 40 m.s høide. Landet hæver sig indover. 



Forøvrigt er den tyske ekspedition væsentlig oceanografisk ; den 

 har i betydelig grad forøget vort kjendskab til sydishavet og dets na- 

 tur. Men for det tyske publikum, som nærmest i sportsmæssig inter- 

 esse haabede at se en rekord med hensyn til opnaaet sydlig bredde, 

 blev denne første tyske polarfærd en skuffelse. Og selv videnskabs- 

 manden, som forstaar at bedømme de opnaaede resultater, maa er- 



