112 



meter lang. Ved vore kyster er kun en af dem, spidshvalen (mesoplodon 

 bidens) blevet fanget. 



I dette tidsskrift er for nogle aar siden (22de aarg., 1898, p. 65) 

 omtalt to spidshvaler, som i august 1895 blev fanget paa vestsiden af 

 Karmøen. Her skal kortelig omtales endnu en spidshval, som stran- 

 dede i november 1901 ved Rugsund i Ytre Nordfjord og som ved 

 herr lærer Wilh. Kvalheims velvillige hjælp erhvervedes til Bergens 

 museum, i hvis hvalsamling der nu er udstillet en gibsafstøbning af 

 dyret. 



Dette eksemplar, der var en 4.6 meter lang gammel han, afviger i 

 flere henseender saavel med hensyn til ydre form som til benbygningen 

 fra de ved Karmøen fangede. De fleste af disse afvigelser skriver sig 

 dog sandsynligvis fra aldersforskjellen, Karmøeksemplarerne var nem- 

 lig kanske unge. Den mest iøinefaldende forskjel var imidlertid, at hos 

 Nordfjordeksemplaret var snudepartiet adskilt fra panden ved en asy- 

 metrisk tverfure, mens snudepartiet hos spidshvalen skal gaa jevnt 

 over i pandepartiet. Paa grund af denne forskjel laa det nær at drage 

 den slutning, at hvalen maatte tilhøre en ny, hidtil ukjendt art. En 

 nærmere undersøgelse af kraniet viste imidlertid, at høire mellemkjæve- 

 ben for længere tid siden var bleven beskadiget. Sandsynligvis er 

 dyret en gang bleven saaret i snuden af en harpun, lanse eller anden 

 haard og skarp gjenstand, hvorved et stykke af høire mellemkjæveben 

 blev slaaet løs. Paa tegningen af kraniet kan dette afslaaede, beskadi- 

 gede parti tydelig sees. Det fandtes lige under den ovennævnte tver- 

 fure, som derfor maate opfattes som en ardannelse, hvad ogsaa den 

 mikroskopiske undersøgelse af furens hud bekræftecle. 



Øverst oppe paa kraniet (fig. 2) sees de øvre partier af pandebenene, 

 to uregelmæssig firkantede ben og foran disse de ligeledes firkantede 

 næseben ; de er ikke hvælvede over næseborene, men ligger indsænkede 

 mellem mellemkjævebenene, der er fremadbøiede, hvorved de delvis 

 danner et tag over næseborerne. Herved adskiller spidshvalen sig fra 

 en anden langnebbet hval, ziphius cavirostris, hos hvem tåget over 

 næseborerne dannes af næsebenene. Denne hval er fangen to gange 

 ved Sveriges vestkyst, derimod vides den endnu ikke observeret ved 

 vor kyst. Den er i det hele en yderst sjelden hval, hvis udbredels© 

 og bygning endnu ikke er nærmere udredet. 



Som ovenfor nævnt bærer underkjæven to fuldt udviklede tænder, 

 en paa hver side. De sidder ved den bagerste del af symfysen og er 



