144 



beskyttet af skjærene udenfor. En stor del af dens overflade optages 

 imidlertid af glat, isskuret fjeld uden sprækker. Buskjærholmen har 

 27 arter, af Knubholmene (hvilket navn jeg ikke er sikker paa rigtig- 

 heden af) har den østligste (øverste paa kartet) 22 arter, den mellemste 

 "9 og den vestligste 16. 



Kommer man indenfor denne række af store holmer, hvor våndet 

 altid er fuldstændig smult, viser den lunere beliggenhed straks sin 

 virkning. Det lille skjær mellem Buskjærs uordende og Buskjærholmen 

 har hele 24 arter, og skjæret midt paa store Buskjærs indside 27 

 arter. Indre Sandskjær har 44 arter, skjæret indenfor midtre Sand- 

 skjær 19, store Rissholmen 57, lille Rissholmen 44 og Kollholmen 65. 



Paa de større holmer og de af dem beskyttede skjær findes, for- 

 uden de tidligere nævnte dyr, ogsaa bier og myrer. Paa udsiden af 

 Langebaaes østre ende iagttog jeg en mængde af korsedderkoppens 

 net, alle vendende mod syd eller sydøst og anbragte temmelig nær 

 vandkanten. Mange af holmerne og skjærene har vakre jættegryder. 

 Paa Gylteskjær er der saaledes en trappeformig tredobbelt. Den dy- 

 beste har tillige det største tvermaal og den grundeste det mindste. 



De træagtige vekster, som forekom, var alle smaa og forkrøblede. 

 Rognen naar neppe over 1 / 2 meters høide og findes endda kun i fjeld- 

 kløfter med ly mod veiret. En ener paa Langebaae dækkede grunden 

 som en knapt tommetyk matte af 8 — 9 tommers tvermaal. Ved tælling 

 af aarringene viste den sig at være 1 6 aar gammel. Allerede paa ind- 

 siden af Leiulfsholme staar rognen og seljen som ganske statelige trær, 

 idet dog toppen aldrig naar over holmens øverste ryg. Paa store Bu- 

 skjær og Kollholmen er vegetationen saapas rig, at disse holmer leilig- 

 hedsvis benyttes til beite for sauer, og paa Leiulfsholme er der som 

 nævnt et stykke dyrket mark, hvor poteter, gulerødder og andre 

 kjøkkenvekster trives. 



— De snauslidte, sjdvaskede skjær, som, naar man passerer dem, 

 ser aldeles golde og vekstløse ud, har altsaa ogsaa sit planteliv. I 

 revner og sprækker vegeterer her aar for aar et antal nøisomme plan- 

 ter, som uden at gaa tilgrunde trodser vinterens storme og kulde. Og 

 de til bestøvningen nødvendige insekter indfinder sig og gjør sin pligt. 

 Ogsaa her paa de yderste forposter mod havet gaar naturens store 

 formerelsesverk for sig. 



