146 



Den rensede kamfer kommer i handelen i konkav-konvekse kager, der 

 har en aabning i midten, det japanske produkt i form af firkantede 

 tabletter. 



Ved celluloidproduktionen maa man bringe kollodiumulden i in- 

 derlig forbindelse med kamferen. Dette kan ske paa to maader, nem- 

 lig kun ved anvendelse af varme og tryk eller ved forening uden varm- 

 ved benyttelse af opløsningsmidler, der efter anvendelsen igjen maa 

 fjernes fra celluloiden. Den ældre fremgangsmaade, som opfandtes af 

 H y a 1 t, følger den førstnævnte metode. Den rensede nitrocellulose 

 bliver fast sammenpresset og derved for størstedelen udvandet, hvor- 

 paa den blandes med kamfer (at tørre den helt vikle ikke være heldigt 

 paa grund af dens store ildsfarlighed). Blandingen sker ved hjælp af 

 særegne knademaskiner, hvorunder samtidig tilsættes farver, for at 

 man straks kan erholde farvede produkter til efterligning af elfenben, 

 koraller o. a. Mængdeforholdet skal være 1 del kamfer og 2 dele 

 nitrocellulose, hvorved man maa bemerke, at den nøiagtige fabrika- 

 tionsmetode holdes hemmelig i alle fabrikker. Den knadede masse 

 presses tilsidst ved 120 — 130° og tørres fuldstændig; den kan da 

 samtidig formes i passende skikkelse af tavler, stave, kugler o. s. v. 

 En afart af metoden bestaar deri, at man istedenfor kamfer i fast form 

 benytter en opløsning af den i alkohol, forøvrig gaar det hele for sig 

 paa samme maade. Alkoholen fjernes fra det færdige produkt ved 

 bortdunstning, hvilket ikke altid lykkes saa ganske, hvorfor man mu- 

 ligens ogsaa anvender en anden fremgangsmaade. 



Den anden, ovenfor antydede metode, at producere celluloid uden 

 anvendelse af varme, bestaar deri, at man overgyder kollodiumuld med 

 æter i stentøikar og derpaa tilsætter en vis mængde kamfer. (Metoden 

 er opfundet af Magnus i Berlin). Fra tid til anden røres der 

 om, hvorpaa karret i al hast maa tildækkes for mest mulig at for- 

 hindre æterens bortdunstning. Det er klart, at processen fordrer stor 

 forsigtighed, da man har at gjøre med æter, som er et saa overor- 

 dentlig flygtigt og brændbart stof. Derfor lader man ogsaa arbeids- 

 rummets vinduer staa vidt aabne for at besværliggjøre dannelsen af 

 en eksplosibel blanding af æterdamp og luft. Efter æterens frivillige 

 bortdunstning bliver der tilbage i karrene en svampet masse, som 

 bearbeides indtil den er bleven plastisk ; den bliver liggende nogle 

 dage i luften og derpaa presses de stivnede plader varmt, og under 

 høit tryk mellem jern- og zinkplader. En kjedelig omstændighed ved 



