157 



der, fra hvilke der er os efterladt meget faa kildeskrifter, saa vi kun 

 kan danne os meget ufuldkomne forestillinger om tilstande og begiven- 

 heder; en saadan periode er f. eks. for vort lands vedkommende tiden 

 fra sagaskrivningens ophør til reformationen. De historiske kilder, vi 

 har, er for en stor del fremmede og maa sdges i udenlandske arkiver. 



Paa samme maade har geologien sit mørke tidsrum. Naar man 

 ser bort fra den skandinaviske halvøs sydspids Skaane og den lille 

 juraflek nordligst paa Andøen, er hele det umaadelige tidsrum fra de- 

 von til istidens slutningsafsnit indhyllet i dunkelhed. Den skandina- 

 viske halvø har antagelig i dette tidsrum uafbrudt været en del af et 

 kontinent; rindende vand og andre tærende kræfter førte materiale bort 

 der, og nye lag blev ikke dannede. 



Men det, som transporteredes væk, var ikke dermed tilintetgjort; 

 det afsattes andetsteds. Et hovedafsætningssted var et havbækken, 

 som eksisterede i det strpg, hvor nu den nordtyske slette udbreder sig. 

 De sandstene, lerskifere og kalkstene, som dannedes i dette havbækken 

 under jura-, kridt-, tertiær- og istiden, var af skandinavisk materiale, 

 og ved at studere disse lag i sine enkeltheder, er der udsigt til, at 

 man kan trække en del meget interessante slutninger om de landmas- 

 sers beskaffenhed, hvorfra materialet kom. Disse forskninger er netop 

 begyndt, navnlig har professor W. Deecke i Greifswalde givet værdi- 

 fulde bidrag; han antager saaledes, at kalksubstansen i de hvide kridt- 

 fjelde paa de danske øer og Rugen skriver sig fra forsvundne over- 

 siluriske kalkstensmasser, som har havt en vidstrakt udbredelse her 

 oppe hos os. 



Disse ganske nye undersøgelser nævnes her, ikke fordi de allerede 

 har givet sikre resultater, men fordi de aabner os en vei til at skaffe 

 nyt lys over store dunkle afsnit af vor geologiske fortid. 



Hans Reusch. 



En maaltrostrede, der har været benyttet i 5 aar. For endel 



aar tilbage fandt jeg under en ekskursion i furuskogen under gaarden 

 Kyvig paa Stordøen en maaltrostrede, som i flere henseender forekom 

 mig merkelig. Først og fremst var det beliggenheden. Den laa nem- 

 lig midt i en blødmyr i en aabning i skogen paa en græstorv, hvorpaa 

 der voksede en liden enerbusk, der netop saavidt dækkede reden. 

 Maaltrosten hækker rigtignok ikke saa sjelden paa jorden, men midt 

 i en myr, omgivet af vand og sphagnum-mose paa alle kanter, har jeg 

 hverken før eller siden fundet dens reder. Den blev ogsaa opdaget ved 

 et rent tilfælde, da det aldrig havde kunnet falde mig ind at søge efter 

 maaltrostreder paa et saadant sted, saameget mere som der var nok af 

 ungfuru i nærheden, hvor parret kunde have fundet passende hække- 

 plads, og terrænnet i de nærmeste omgivelser var vel uclstyret med 

 smaa bergafsatser og lignende, som maaltrosten oftest foretrækker fol- 

 den bare mark. 



Reden indeholdt, da jeg fandt den, 5 eg, der vistnok var meget rugede. 



En dag i begyndelsen af september samme aar kom jeg tilfældigvis 

 den samme vei, og jeg fik nu lyst til at se hen til reden for om muligt 

 at faa konstateret, hvorvidt kuldet var bleven forstyrret. Adkomsten 

 var vanskelig, da det havde regnet adskillig et par af de foregaaende 



