167 



Landet her i Jostedalens omegn har ogsaa fra de ældste tider 

 været udsat baade for sneskred og stenskred, omend det er de færreste 

 beretninger, som er opbevaret. 



Allerede i 1180 heder det, at et fjeld styrtede ned i Sogn (Script, 

 remm Dan. III, pag. G5). 



Imellem Loenvancl og Stryenvand ligger en del tinder som 

 T i n d e f j e 1 d med Tavsehydna; en af tinderne faldt ned i 1890 

 og forsvandt i afgrunden. 



Hvor en saadan tind ramler sammen i ødemarken, gjør den ingen 

 skade, og kun naar mennesker og dyr omkommer, bevares traditionen 

 som regel. 



Det er i denne egn, at der i Tindefjeld mellem Loen og Stryen 

 optræder en egg, som K. Bing har kaldt Opstrynseggen, og 

 som er skarpere end Beseggen i Jotunfj eldene. Den egg, som skyder 

 ud fra dens, sydligste tind, er saa smal, at man kan ride paa den, 

 brat til alle sider med bræer i dybet. 



Fjeldet bestaar af en ganske løs sten, fliset og forvitret; meget 

 store stene ligger paa saa lidet og løst underlag, at man maa vætte 

 dem bort for at komme frem, og enkelte ligger og vipper paa selve 

 eggen, saa man kan vætte dem, til hvilken side man vil. Toppen, 

 som neppe er 2 m. lang og 1 m. bred, er flad som et gulv med brat 

 skraaning til alle sider; en forrevet, fillet, skarp fjeldkam forbinder 

 denne top med de øvrige tinder, som er vilde og luder frem over 

 bræen mod øst. . Det er vel denne forrevne form, som har givet 

 Tavsehydna navn: det forrevne, fillede eller pjaltede horn. 



Stenskred i selve Loendalen er ikke sjeldne, og flere har ind- 

 truffet i den senere tid. Høsten 1884 gik stenskred paa B, a u d i, 

 nabogaard til Bødal, hvorved en kvinde omkom, og flere blev saaret, 

 husdyr dræbt, og husene dels knuste, dels kastet paa våndet. 



Omkring 1893 gik det store skred, som har det særskilte navn 

 J ø r p a. i Kjendalen og dræbte 7 heste tilhørende gaardbrugerne i 

 Nesdal. 



I 1896 dræbte et skred i Kjendal 3 mennesker, som stod og slog 

 hø paa udslaatten, og for 2 eller 3 aar siden slog Jørpa ihjel en del 

 gjeter og rasede i skogen tversover Kjendalen. 



Det pleier mest at være sneskred, som anretter ulykker i disse 

 egne, og særlig udsatte for sneskred er følgende gaarde i Loen og 



