den anden side forekommer der endel arter, som tilhører slegten, som 

 menneskets tuberkelbacil, perlesygebacillen, fugletuberkelbacillen osv. ; 

 disse har visse egenskaber, der adskiller dem indbyrdes fra hinanden, 

 og nu bliver cia spørgsinaalet : Er disse arter identiske eller ikke? 

 Er de varieteter eller konstante, skarpt adskilte arter, og lader de sig 

 indbyrdes overføre i hinanden 1 Er forholdet mellem dem det samme 

 som mellem de vildtvoksende arter af slegterne viola og rosa, eller 

 er det med dem som med de kunstige rosevarieteter, der, naar de saaes 

 ved frø, vender tilbage til stamformen? 



Forf. mener, at man ikke kan undgaa at slutte sig til Kochs 

 anskuelse om sagen, nemlig at den menneskelige bacil og perlesyge- 

 bacillen er to forskjellige arter og forskjellige sygdomsfrembringere, 

 der ikke lader sig overføre i hinanden ved dyrkning, trods deres slegt- 

 skab med hinanden. Man har nemlig, hverken i dyre- eller plante- 

 verdenen noget eksempel paa, at det er lykkedes at overføre en n a- 

 turlig art i en anden ved kunstig avl. 



Vi skal i korthed fremstille forskjellen mellem de to bacilarter, 

 og dette vil let forklare det ovennævnte. Perlesygebacillen viser paa 

 kunstig næringsbund en meget langsommere vekst end frembringeren 

 af den menneskelige tuberkulose. I formen danner menneskets baciller 

 slankere og mere regelmæssig formede stave, der ogsaa mere jevnt opta- 

 ger farvestof i sig end de tykkere, plumpere, mere uregelmæssig formede 

 perlesygebaciller. Indpoder man kaniner med tuberkelbaciller, som 

 stammer fra perlesyge dyr, saa optræder der uden undtagelse en alvor- 

 lig tuberkulose, der medfører døden, mens kaniner, der er smittede med 

 menneskelige baciller, ofte slet ikke bliver syge efter indpodningen. 

 Forsøg med kvæg viste samme resultat, nemlig, at der ved at ind- 

 podes perlesygebaciller fra tuberkuløse organer hos kvæg og svin, næ- 

 sten uden undtagelse frembragtes tuberkulose, en almindelig kvæg- 

 tuberkulose, der i halvparten af tilfældene bragte døden efter 4 — G 

 ugers forløb, mens det er umuligt at fremkalde nogen dødelig sygdom 

 hos kvæg med den menneskelige tuberkelbacil fra tuberkuløse, menne- 

 skelige organer. 



Disse fakta konstateredes atter nylig i det Kochske institut 

 ved en stor række forsøg, under hvilke man havde til disposition ikke 

 mindre end 250 stykker kvæg og bacilkulturer fra 41 tuberkuløse men- 

 nesker. 



Ved hjælp af de anførte skjelnemerker mellem den menneskelige 



