188 



tuberkelbacil og perlesygebacillen, skjelnemerkei-, der er aldeles kon- 

 stante, staar det i vor magt ved renkultur af bacillerne og prøvelse 

 af deres giftvirkninger paa kvæg og kaniner at af gjøre, om tuber- 

 kulosesmitten i et givet tilfælde skyldes menneskelige eller perlesyge- 

 baciller. 



Hvis den v. Behringske anskuelse holdt stik, at enhver men- 

 neskelig tuberkulose daterede sig fra de aller tidligste barneaar, og 

 var opstaaet efter nydelsen af tuberkuløs melk, saa maatte man vente, 

 at de tuberkelbaciller, der stammede fra tuberkuløse menneskers orga- 

 ner, i det mindste i det overveiende antal tilfælde frembød perlesyge- 

 bacillens karakterer, mens det tvertimod er konstateret, at de ved 

 menneskelig tuberkulose frembragte baciller skiller sig fra perlesygens 

 baciller ved temmelig skarpe kjendemerker. 



Man kunde ganske vist tænke sig muligheden af, at perlesyge- 

 bacillernes langvarige ophold i det menneskelige legeme har bevirket 

 en ændring i deres egenskaber, saaledes, at der har fun det sted en for- 

 andring i deres egenskaber og livsytringer i henhold til de før nævnte 

 skjelnemerker. Nu forholder det sig jo saa, at man ved overførelse 

 af en art bacil fra en dyreart til en anden og ved fortsat dyrkning af 

 den kun inden denne art lidt efter lidt kan øve indflydelse paa dens 

 egenskaber og livsytringer inden en vis grænse. Det kan saaledes 

 bringes dertil, at evnen til at smitte forhøies for den anden dyreart, 

 men samtidig svækkes for deo første, naar vedkommende baciller i 

 mellemticlen ikke har passeret organismen hos noget dyr af den første 

 art. Men at en gangs overførelse fra kvæg til menneske skulde være 

 tilstrækkelig til at omforme perlesygebacillen paa den angivne maade 

 og bevirke, at den næsten aldeles skulde miste sin giftighed for kvæg 

 og kaniner, er en antagelse, som ihvertfald først maatte bevises. Der 

 gives en art af tuberkulosesmitte, som i et vist procentforhold af til- 

 fælde med sikkerhed kan henføres til dyrisk oprindelse, til smitte med 

 tuberkuløs melk, nemlig den primære tarmtuberkulose. 



Hvis den antagelse var rigt-ig, at perlesygebacillen ved ophold i 

 menneskelegemet forandrede sine egenskaber, saaledes at den mistede 

 ligheden med den typiske perlesygebacil og blev ude af stand til at 

 frembringe dødelig virkning paa kaniner og kvæg, saa maatte alle men- 

 neskelige tarmtuberkulosebaciller, selv om de faktisk stammede fra 

 dyrisk smitte (tuberkuløs melk), ligne de menneskelige baciller i tuber- 



