197 



afsted med næsten lysets hastighed. De kan paa grund af sin fart 

 udføre arbeide som at dreie en let vindmølle, slaa platina glødende, 

 paavirke den fotografiske plade og trænge gjennem tynde metalplacler. 

 Frie negative elekron kjender man som katodestraaler i Crookes rør 

 og som ji-straaler hos radium. Den positive elektricitet har man hid- 

 til ikke kunnet frigjøre fra det veibare stof, og man kan derfor ikke 

 tale om positive elektron paa samme maade som negative. Radi- 

 unos a-straaler er positiv elektricitet, som er knyttet til en materiel 

 kjerne af vandstofatomets størrelse. Disse ladede partikler farer af- 

 sted med en hastighed af en tiendedel af lysets, men paa grund af sin 

 størrelse kan de ikke trænge saa langt ind i metalplader som 

 p-straalerne. 



Det er ct-straalerne, som frembringer tysninger i Crookes spin- 

 tariskop, hvor de, udsendte fra et stykke radiumsalt, rammer en plade 

 belagt med zinksulfid og frembringer ved anslaget en lysning, som 

 naar staal træffer flint. 



Saalænge et elektron bevæger sig i en ret linje med uforanderlig 

 hastighed paavirker det ikke sin omgivelse, men forandrer det sin ret- 

 ning eller hastighed, saa indvirker det paa eteren, hvori det svømmer. 

 Stoppes det ved f. eks. at slaa an mod en platinaplade, saa frembringer 

 det de uregelmæssige eterbølger, som man kjender under navn af 

 røntgenstraaler. Svinger det i en uendelig liden kreds med tilstrække- 

 lig stor hastighed, saa frembringer det i eteren periodiske svingninger, 

 som kaldes lys. Man har kunnet paavise, at det er elektron i kreds- 

 bevægelse, som er den mekanisme, hvorved atomerne udsender lys. 

 Det er de forandringer, som spektret undergaar, naar lyskilden ud- 

 sættes for sterke magnetiske kræfter, som har ledet til denne antagelse. 



I atomerne kredser elektron som planeter i et solsystem, og kan 

 man isolere det positive elektron, saa vil man betragte atomerne som 

 en kredsende samling af positive og negative elektron. Vandstof- 

 atomet er bygget op f. eks. af 700 elektron, 350 negative og 350 positive, 

 16 gange saa mange vil danne surstof atomet, og paa lignende maade 

 med de andre grundstoffes atomer. 



Elektrons masse er det samme, som man i elektricitetslæren be- 

 nævner selvinduktion. Massen holder sig uforandret, saalænge 

 elektrons hastighed er mindre end lyset, men naaes denne, bliver mas- 

 sen uendelig stor, og da maa noget ekstraordinært indtræde. Det 

 sker, ved at elektron river sig løs fra atomet. 



