205 



man vil behandle det som en gaade. Sandsynligvis skriver sagen sig 

 fra de gamle krigeres vaner; thi venstre haand beskytter bedst hjertet 

 og dets omgivelser og er derfor mest egnet til at bære skjoldet." 



Hvad den ..vise fra Chelsea" betragtede som en slags uløselig 

 gaade, har mange forskere anseet for vel værd at studere. Særlig har 

 den fremragende lærde Sir Daniel Wilson beskjæftiget sig her- 

 med. Han har ogsaa fremsat en meget plausibel forklaring i sit for 

 ca. femten aar siden udkomne verk „Lefthandedness" (Kjævhændthed), 

 hvor han, der selv var kjævhændt, forener resultaterne af de teoretiske 

 undersøgelser med praktiske iagttagelser paa sig selv. 



Der gives som bekjendt talrige kjævhændte. — Hvorfra skriver 

 dette sig? Er den almindelige brug af høire haand ene og alene det 

 indgroede, nedarvede resultat af en urgammel vane blandt menneskene, 

 eller beror den paa naturlige, altsaa paa mere eller mindre uforander- 

 lige aarsager af fysisk, konstitutionel art? For her at komme til klar- 

 hed, maa man først og fremst undersøge, i hvilken grad rethændt- 

 heden har været den fremherskende og endnu er fremherskende, hen- 

 holdsvis om der har været en tid, da begge hæncler har været sidestillede, 

 eller om dette aldrig har været tilfældet. Den i 1883 afdøde berømte 

 engelske roman cedigter Charles R e a d e, som kunde bruge begge 

 hænder lige godt og med rette iøvrigt arbeidede for, at ungdommen 

 skulde blive opclragen til praktisk tvehændthed, erklærede sig i sin 

 bog ,,det fremtidige menneske" for den første teori, at man tidligere 

 ikke gjorde nogen forskjel, og paastod, at der endnu fandtes barbariske 

 stammer, som ikke foretrak den ene haand for den anden. Efter dette 

 skulde altsaa, den ene haands forrettighed være et kunstigt resultat, 

 som senere blev en nedarvet vane. Sir DanielWilson, som offrede 

 denne sag et mangeaarigt studium, kom til ganske andre resultater 

 end R e a d e. Disse resultater var baserede paa arkæologiske, palæon- 

 tologiske, filologiske, geologiske og historiske forskninger. 



Stentidens forhistoriske hulebeboere var, ifølge Wilson, som 

 meget omhyggeligt har prøvet deres flinteredskaber, paa faa undtagel- 

 ser nær rethændede. De samme slutninger mente han at kunne drage 

 saavel fra talrige antydninger i alle de ældste og mest primitive sprog, 

 som vi kjender, som fra antike haandskrifter. Den omstændighed, 

 at en række orientalske sprog — deriblandt hebraisk — ikke blir 

 skrevet fra venstre til høire, men omvendt, kunde ved første øiekasc 

 tyde paa kjævhændthed, men en nærmere undersøgelse modbeviser 



