208 



menet,, som en anonym for hengere tid siden fremsatte i det franske 

 tidsskrift ,,La Nature" . Efter denne skal diebarnet hyppigere blive 

 lagt til elet sterkere udviklede høire moderbryst, saa at den høire arm, 

 som herved blir mindre hemmet, er istand til oftere at udføre spontane 

 bevægelser, hvorved den tidligere blir styrket, end venstre arm. De 

 anatomiske lærebøger ved imidlertid intet herom. Personlige fore- 

 spørgsmaal blanclt fagfolk gav ligeledes delvis et negativt resultat. 

 Ligesaalidt kan den hypotese bevises, at børn i ungdommen blir baaret 

 mere paa høire end paa venstre arm. 



Ifølge Bolk skal rethændtheden staa i sammenhæng med „den 

 sterkere ernæring af venstre hjernehalvdel, som er nervecentret for 

 den høire. halvdel af kroppen." Ifølge Biervliet ,,tager ogsaa 

 nervesystemet del i asymmetrien." 1 en artikel i „IImschau" 1902 

 skriver Buschan: „Hos det voksne menneske er i de allerfleste 

 tilfælde den høire halvdel af ki*oppen kraftigere udviklet, en und- 

 tagelse danner dog elet venstre ben — — ■ — . Nervesystemets udvik- 

 ling er altid større paa den side, hvor der er den sterkeste udvikling 

 af lemmerne. En rethændt er aldrig kjævhændt paa sit syn, hørsel 

 o. s. v. Bethændthed og kjævhændthed er endvidere medfødt, og man 

 er ikke istand til gjennem opdragelsen at gjøre en kjævhændt rethændt 

 eller omvendt." 



Det „medfødte" bestrides af flere andre forskere ; ligeledes er der 

 gjentagne gange blevet paastaaet, at man kan gjøre en kjævhændt til 

 rethændt. Blandt de talrige rethændte og kjævhændte, som de tyske 

 læger Langstein og Hecht undersøgte, var der en ung soldat, 

 som oprindelig var kjævhændt; da han lærte sig sit haandverk og 

 senere under militærtjenesten vænnede han sig — omend med stor 

 møie — af med fortrinsvis at benytte venstre haand, senere har han 

 i aarevis kunnet arbeide med høire haand. Udkrævedes der imidlertid 

 særlig færclighed, betjente han sig altid af venstre haand. Man synes 

 at kunne blive fri for kjævhændthed, ikke blot ved at afvænnes derfra, 

 men ogsaa ved hypnotisk suggestion. Et slaaende forsøg herpaa 

 gjorde en læge med et fireaarigt, kjævhændt barn. I hypnosen greb 

 man barnets høire haand, og befalede elet fra nu af kun at bruge den. 

 Virkningen af suggestionen var overraskende, fra det øieblik begyndte 

 barnet hyppigere at bruge høire haand, og etterat elet endnu et par 

 gange var bleven hypnotiseret, blev det rethændt og er det fremdeles. 

 I et referat i „Wiener klinische Wochenschrift" heder det : „Bortseet 



