221 



vassygen ved kjælp af karper. Paa øerne langs vor vestkyst er der 

 talrige lavtliggende grunde, myrede smaavande og damme, som nu er 

 værdiløse. da de ikke egner sig til ørretvande. Derimod vil sikkerlig 

 karpen kunde trives godt i dem, da de om sommeren har en meget 

 høi temperatur. Nærmere oplysninger om karpekulturen vil findes i 

 H. Huitfeldt Kaas „Kort veiledning i opdræt af fisk i damme" . 



sg. 



„Passatstøvet" paa det sydatlantiske Ocean. Et eiendomme- 



ligt fænomen har længe ogsaa tiltrukket sig lægfolks opmerksomhed 

 paa det sydatlantiske ocean, nemlig at havfladen under visse forholde 

 skifter farve fra den oprindelige blaagrønne til en gulgraa tone. Dette 

 indtræffer ofte under „passaten" og synes fremkaldt ved en egen sort 

 støv „passatstøvet" . Fænomenet maa i virkeligheden skyldes et stof, 

 der befinder sig ganske nær eller paa havfladen, da fartøiernes kjøl vand 

 har en anden farvetone. Man troede da. at passatvindene, der bestrøg 

 de brasilianske kyster, førte blomsterstøv med sig fra naaletrærne 

 udover havet paa samme maade som andre steder, naar visse planter 

 befrugtes. Nu er passatstøv fra Brasilien undersøgt af en forsker, 

 P. F. R e i n s c h, og det har vist sig, at det bestaar af visse traad- 

 agtige alger af slegten trichodesmium. Den bekjendte natur- 

 forsker Ehrenberg iagttog i 1830 en saadan farvning af havfladen, 

 fremkaldt af den slags alger i bugten ved Sinai. Her hos os kan man 

 ogsaa iagttage et lignende fænomen. Dette skyldes dels blomsterstøv, 

 som fra birken, dels kan det foraarsages af „aate" eller plankton, 

 de drivende smaa dyr og planter i havfladen, hvortil de før omtåke 

 alger hører. Man siger da bl. a. paa vestlandet, at sjøen „blømer" 

 (blomstrer). (Prometheus). 



Bkj). 



Hvorledes fremkommer sønderspaltede blade hos løvtrær? I 



Berlin iagttog man om vaaren 1903 efter en række usedvanlig milde 

 marsdage med etterfølgende kulde, at hestekastanniernes unge blade 

 spaltede sig eller sprak langs tvernerverne ; fænomenet var obser- 

 veret før, og man ansaa det for opstaaet under frostens indvirkning. 



Botanikeren Alexander Br aun var den, første, &oni gjorde 

 opmerksom paa denne bladødelæggelse, der blandt andre løvtrær ogsaa 

 angreb birken ; ogsaa han ansaa frost som aarsag. Senere paaviste 

 imidlertid Caspary i Kønigsberg, at bladspaltningen ogsaa kunde 

 forekomme, uden at temperaturen var under frysepunktet, vel at merke, 

 hvis det samtidig blæste tilstrækkelig. Som man altsaa ser, mener 

 en forsker, at vinden, en anden at kulden frembringer spaltningen. 

 Den klareste udredning af disse to faktorers virkning har B. v. 

 Schlechtendal leveret i et arbeide over brunkulfloraen i 

 Zschipkau og Senftenberg. Han paaviser her, at man ved første blik 

 kan af gjøre, om et blad af en bøgeart (c a r p i n u s b e t u 1 u s) er øde- 

 lagt af vind eller frost. 



Frostens indvirkning giver sig først tilkjende ved, at der optræder 

 blege, gulagtige og gjennemsigtige punkter mellem sidenervexme ; de 



