246 



uden at de derved gaar tilgruncle, saasom bakterier, knopsvampe, 

 spirer, frø, moser og lav, heller ikke ødelægges af frosten ; i det 

 mindste kan de taale meget store kuldegrader. Vore trærs vinterknop- 

 per har et meget vandfattigt væv ; i stammens og grenenes ved er om 

 vinteren saftledningen neclsat, ligeledes er barken og det ikke fun- 

 gerende kambiumlag næsten uden saft. Alle disse dele kan ogsaa 

 modstaa selv cle strengeste vintre. Derimod blir alle vore inden- 

 landske urter dræbt af en sterk frost, naar de har udviklet sig sent, og 

 vinteren overrasker dem, mens de endnu er i fuld vekst. 



Som allerede tidligere nævnt er ikke blot plantens vandgehalt af 

 betydning for spørgsmaalet, om den kan taale en mere eller mindre let 

 bortfrysen, men ogsaa dens evne til at kunne taale et større eller 

 mindre vandtab i vedkommende tilstand af sit liv. Denne evne kan 

 vi ikke forklare os. Uden tvil er den afhængig af protoplasmaets 

 specifike konstitution, og varierer ikke blot hos de forskjellige sorter 

 og individer af en og samme art, men ogsaa i cle enkelte vegetations- 

 faser hos samme plante. I selve protoplasmaets konstitution ligger 

 altsaa den virksomste beskyttelse for en plante mod at fryse ihjel. 

 Den betinger i sidste instans en plantes modstandskraft mod frosten. 

 Men da vi ikke kj ender protoplasmaets konstitution, siger K e r n e r, 

 er det ørkesløst, at indlade sig paa videre spekulationer herover. Selv- 

 sagt er derfor temperatur erne for de enkelte plantearters ødelæggelse, 

 som angives af de forskjellige iagttagere, ofte temmelig afvigende ; 

 under enhver omstændighed er de fundne tal aldeles ikke absolute, ja 

 de har, som enhver gartner og landmand ved, ikke engang nogen gjen- 

 nemsnitsværdi. Saaledes taaler, ifølge Goeppert, svaleurt (cheli- 

 donium majus), græsnellik (armeria vulgaris) og hyrdetaske (capsella 

 bursa pastoris) temperaturer paa -=-6 til -f- 12", ja enkelte individer 

 af disse arter kan endog taale temperaturer paa indtil -r 15", uden at 

 de lider skade. Vekster, som har et overensstemmende ydre udseende, 

 og som er nærbeslegtede og derfor ogsaa har en overensstemmende 

 anatomisk bygning, forholder sig ofte ligeoverfor frosten høist for- 

 skjellig. Mens saaledes pinien og havstrandsfuren (pinus pinea og p. 

 halepensis) ikke kan taale nogen vinterkulde, kan andre naaletrær 

 vokse og trives i egne, hvor deres stammer og naale i uger og maa- 

 neder er afkjølede til -=- 20". De største kuldegrader, som vege- 

 tationen i arktiske egne kan udholde, er, ifølge Robert Kanes 

 observationer, — 47°. Saadanne temperaturer maa trærne udholde 



