272 



Ved siden af disse kosmiske jernkorn indeholder luften som nævnt 

 ogsaa jernstOv, der hidrører fra jorden. Man har i nærheden af metal- 

 verker i støv paavist jemoxyd, som utvilsomt skriver sig fra verkste- 

 dernes gnister og røg. 



Det er let at vise, at jern, som smelter, kan antage kugleform, og 

 "at en større masse jern, idet den under rødglødhede forener sig med 

 surstof, derved kan dele sig op i mikroskopisk smaa, runde korn. La- 

 der man jernfilspaan falde gjennem en vandstofflamme, blir det glø- 

 dende, og naar man undersøger kornene, finder man smaa kugler, til- 

 dels forsynet med en liden „hals" , knollede masser eller traadformige 

 dannelser, som kun er ufuldstændig smeltede. Samme slags pulver 

 faar man ved at gnide et stykke jern mod en sten. Lader man en 

 jerntraad brænde i surstof, faar man ogsaa magnetiske oxydkugler, der 

 er synlige for det blotte øie, men samtidig andre bitte smaa korn af 

 størrelse op til 0.01 mm. Ved forbrændingen af stenkullene dan- 

 nes der ogsaa en hel del støv med jernoxyd i, idet kullene indeholder 

 svovlkis, som ved brænclingen giver jernoxyd. 



Men alle de paa disse maader dannede korn skiller sig skarpt fra 

 de kosmiske jernkorn derved, at de ikke indeholder nikkel. 



Fra den opdyrkede jord, ligesom fra sanden i havet, hvirvler vinden 

 ganske fint støv op i luften, kornene er neppe større end 0.001 mm. ; 

 dette støv indeholder ogsaa hyppig en forholdsvis stor mængde mag- 

 netiske korn. Disse opstaar derved, at jern eller jernforbindelser 

 oxyderes i luften, i fersk vand eller i havet; de frembyder heller 

 aldrig de knollede, traad- eller kugleformecle korn, som skriver sig fra 

 planeterne eller fremkommer ved, at jernet smelter, oxyderes ved 

 høie temperaturer, men er derimod et amorft graaligt støv. Man finder 

 ogsaa jern i nogle halvgjennemskinnelige grønne, gule eller sorte smaa- 

 bitter, der er blandet med de sorte ugjennemsigtige ; M e u n i e r anser 

 dem for stykker af diorit, amfiboiit og serpentin, hvori indeholdes 

 magnetjernkorn og altid noget jernoxydul. 



De jordiske jemstøvkilder er ikke tilstrækkelige til at levere al 

 den masse mikroskopiske jernkorn, som svæver omkring i atmosfæren, 

 og tilstedeværelsen af nikkelholdigt jern kan heller ikke skyldes 

 materiale, der er kommet fra jordoverfladen. 



Jern er, som det vil fremgaa af elet foregaaende, det metal, der er 

 tilstede i størst mængde i luften og da ofte sammen med nikkel og 

 kobolt, men vi finder ogsaa andre metaller. 



