277 



første tilfælde er de, som overlever sygdommen, hovedsagelig dem, der 

 har en medfødt evne til at m o d s t a a smitte ; i sidste tilfælde er det 

 dem, som har en medfødt evne til at o v e r s t a a en infektion. Ud- 

 viklingen er gaaet frem ad disse veie. Saaledes smittes englændere 

 mindre let af tuberkulosen end polynesierne, men næsten alle englæn- 

 dere, ligesom polynesiere, faar let mæslinger, dog overstaar en langt 

 større del af dem sygdommen og blir immune. Endelig synes det, 

 som ingen race har undergaaet nogen forandring i sit forhold ligeover- 

 for de meget „milde" sygdomme, der som vandkopperne vistnok gjør 

 individet meget sygt, mens sygdommen staar paa, men neppe foraar- 

 sager noget dødsfald ; der er for eksempel tydeligvis neppe nogen race, 

 som er mere modsandsdygtig mod vandkopper end andre. 



Alle de mere udbredte menneskelige sygdommes smittestoffe- er 

 mere eller mindre udelukkende snyltere paa mennesket. De fleste af 

 dem trives derfor bedst paa tæt befolkede steder, hvor de let kan 

 komme fra et modtageligt individ over paa et andet. Saaledes er 

 tuberkulosen sterkest fremherskende blandt de store byers slum. En 

 bemerkelsesværdig undtagelse danner malaria, hvis smittestof trænger 

 særlige livsforhold, og som derfor er almindeligere ude paa landet end 

 i byerne. Beboerne af den østlige halvkugle har i tusener af aar 

 været udsat for en mangfoldighed af infektionssygdomme. Fra de 

 ældste tider er — eftersom befolkningen er tiltaget, livsbetingelserne 

 stadig blevet ugunstigere, udvalgets effektivitet er blevet større og 

 større, og de menneskelige racer er undergaaet en stadig udvikling. 

 Men før Columbus' reise, synes — med undtagelse af malaria — ■ 

 infektiøse sygdomme at have været næsten — om ikke ganske — 

 ukj endte i den nye verden. Vi har ganske bestemte angivelser om den 

 første import af de fleste af den gamle verdens sygdomme til denne 

 eller hin af den vestlige halvkugles folkeslag, og om de frygtelige 

 herjinger som fulgte eiter ; den betydeligste rolle har tuber- 

 kulosen spillet. Foruden sine sygdomme indførte europæerne mo- 

 derne civiliserede livsforhold, specielt kirker, skoler og andre 

 lukkede lokaler, hvor de indfødte — paa denne maade stuvede 

 sammen — bragte smitten fra den ene til den anden — videre klæder, 

 der virkede uheldig paa rensligheden, og som desuden er et gunstigere 

 opbevaringssted for smittestoffet end den nøgne hud. Som følge deraf 

 uddøde de indfødte hurtig, medminclre de var beskvttede ved malaria 



