296 



berlandt fandt altid i unge stængelled, der endnu havde evne til 

 at vokse og krumme sig, de letbevægelige stivelseskorn ; hos ældre 

 var de for det meste fosvundne. 



Særlig vigtige er nogle forsøg, som Haberlandt udførte ved 

 lav temperatur. Det er bekjenclt, at stivelsen i talrige tilfælde for- 

 - vandles til druesukker ved langvarig afkjøling. Heraf kommer det 

 saaledes, at frosne poteter faar en sødsmag. Stiger temperaturen, for- 

 vandles druesukkeret atcer til stivelse. Hvis skud af „hyrdetaske" 

 berøvedes sin stivelse ved at udsættes i længere tid for lavere tempe- 

 ratur, der forøvrig ikke virkede skadelig, saa var de fuldstændig uføl- 

 somme for tyngdekraften, selv om de i forveien var opbevarede flere 

 timer i et varmt rum. Først erter et ophold paa en eller flere dage i 

 varmt værelse var stivelsen retableret og derved den geotropiske føl- 

 somhed gjenoprettet. 



Naar vi saa, at tyngdekraften hos de høiere planter, der ved sine 

 rødder er fast forankrede i jorden, griber saa dybt ind i alle deres 

 livsforholde, saa kan det ikke forundre os, at ogsaa fritbevægelige 

 laverestaaende planter er under dens indfly deise. Her tales eler da 

 ikke om geotropisme, men om geotaxis. Den vidt u db red te virk- 

 ning af tyngdekraften kan vi her allerede slutte os til af den omstæn- 

 dighed, at vi pludselig ser store mængder af bevægelige celleplanter 

 komma frem i overfladen af indsjøer.og damme eller paa fugtig jord- 

 bund, samt at de pludselig kan forsvinde. Betydningen af den nega- 

 tive geotaxis, som foraarsager en vertikal opstigen af disse organis- 

 mer, maatte først og fremst beståa deri. at de herved paavirkedes af 

 den atmosfæriske lufts surstof og lyset : den positive geotaxis, 

 som bortfjerner dem fra overfladen og dermed fra lys og surstof, 

 byder dem til gjengjreld en foroget beskyttelse mod sterke tem- 

 peratursvingninger. Hvorvidt tyngdekraft eller lys deltager i at 

 bevirke disse forandringer af sted, maa da i hvert enkelt tilfælde afgjø- 

 res ved forsøg. De hidtil foretagne undersøgelser (F. S c h w a r z, 

 A d e r h o 1 d og M a s s a r t) foretoges i begyndelsen paa et ringe 

 antal arter, blandt hvilke den i vanddamme almindelige englena 

 v i r i d i s er den mest bek j endte. 



Tyngdekraften er i lige sterk grad virksom saavel over som under 

 jordens overflade. Det kan derfor ikke forundre, at plantens over- 

 jordiske og underjordiske dele omtrent i lige grad har lempet sig efter 

 dens indflydelse. L y s e t derimod har en mere indskrænket virke- 

 evne. Lyset er betydningsløst for flertallet af de underjordiske dele, 



