297 



hvad enten de er rødder, underjordiske stengler eller disses blade, 

 saalænge de ikke tvinges til at træde fra sit beskyttende dække. For 

 orienteringen af delene over jorden derimod er lyset af desto større 

 betydning. 



Enhver ved, at de fleste planter, naar de staar i nærheden af et 

 vindu, vender sig mod lyset — rigtignok ikke alle i lige sterk grad. 

 Hos de endnu voksende skud af en fuchsia er dette meget let at iagt- 

 tåge; hos en palme merker man lider til det. Fig. 4 viser den hvide 



Fig. 4. Den hvide senneps kimplante i vandkultnr, først belyst fra alle sider, 



senere ensidig belyst. Stilken er vendt mod lyset, roden bort fra dette. Pilen 



antyder lysets retning. 



senneps spæde plante ; den udsattes under det første utviklingsstadium 

 for lys ovenfra og derpaa for sidebelysning. 



Ude i det fri finder man mange blomster rettede mod syd, hvor- 

 fra det mest intensive lys kommer. Som eksempler kan nævnes sted- 

 morsblomster og solsikken (helianthus annuus). Den slags organer, 

 morsblomster og solsikken (helianthus annus). Den slags organer, der 

 driver planten mod lyset, benævner vi p o s i t i v-h e 1 i o t r o p i s k e. 



I modsætning til disse organer staar de negativ-heliotro- 

 piske. Saaledes ser vi f. eks. sennepsplantens rod vende sig bort 

 fra lyset (fig. 4). Skuddene af efeu (hevera helix), der klatrer opover 



