318 



strøg forekommer elve med hvidt og sort vand saaledes om hinanden 

 i skove og paa græssletter, at man ikke ved, hvacl man skal anse som 

 aarsag til våndets forskjellige farve. Cassiquiare, som falder ud i 

 Rio Negro, har hvidt vand som Orinoco, af hvilken den løber ud. Af 

 to bifloder til Cassiquiare, som flyder nær ved hinanden, er den ene 

 hvid, den anden sort." 



Senere reisende har ført undersøgelserne videre, saa at man nu 

 i sin almindelighed kan sige, at omraadet for Sydamerikas sorte floder 

 strækker sig fra Orinoco — Apure i nord til Uruguay i syd, fra Anderne 

 i vest til Atlanterhavet i øst. Det er mægtige vas drag, der her tales 

 om ; flere af Amasonflodens tilløb er længere end Volga og Donau, 

 Europas største elve, og de har alle en betydelig bredde; Rio Negro 

 har saaledes allerede i sit mellemste løb en bredde af 35 — 40 km., 

 omtrent saa bred som Bodensøen paa dens bredeste sted. Ogsaa dyb- 

 den er meget betydelig, og der er en forskjel af 8 — 12 m. meil em laveste 

 og høieste vandstand. 



Det er imidlertid ikke blot Sydamerika, som har ,,sorte" floder, 

 ogsaa i Asien, Afrika og Europa har man den samme foreteelse. 



Om aarsagerne til denne eiendommelige farvning af våndet har 

 man været i uvished. Aleksander v. H u m b o 1 d t nævner de 

 indføcltes forklaring : ., våndet farves, naar det løber over sarsaparille- 

 rødder." Efter de nyeste undersøgelser maa løsningen af spørgs- 

 maalet søges i den komiske sammensætning af våndet. Eiendomme- 

 ligt er det, at våndet i de sorte floder er saa klart, d. v. s. f rit for slam 

 og svævende partikler. Undersøger man endvidere de geologiske for- 

 holde paa de steder, hvor de sorte elve flyder, vil man finde, at de 

 væsentlig rinder over grundfjeld, granit, sandsten, ler og lateril. ; et 

 fælles særkjende for disse bergarter er, at de er silikater. Våndet i 

 floderne udmerker sig ved sin renhed, sin mangel paa opløste mineral- 

 stoffe, derimod viser det en overordentlig rigdom paa humussyre eller 

 forbindelser af denne ; disse humussyreforbindelser kommer naturlig- 

 vis af de store mængder af forraadnende plantedele, som findes i 

 strøget om de sorte floder. Våndets eiendommelige farve beror sand- 

 synligvis paa dets kemiske sammensætning. Spørgsmaalet blir altsaa, 

 hvad aarsagen er til, at våndet i enkelte floder blir farvet, i andre ikke 

 For at løse dette har dr. Jos. Reindl i Munchen foretaget flere 

 eksperimenter og er kommet til følgende resultat. For at humus- 

 syren skal kunne farve våndet, maa der være alkalier opløst i det; 



