319 



haardt, cl. v. s. kalkrigt, vand u.den alkalier farves ikke. Indeholder 

 våndet alkalier, indgaar disse letopløselige forbindelser med humus- 

 syren. Tilsættes dobbeltkulsur kalk, fortrænger kalken alkalierne, 

 og der opstaar humussure kalciumforbindelser, som er tungt opløselige 

 og udskilles som et sort bundfald. 



Heraf synes det at bli forklarligt, hvorfor de sorte floder kun 

 findes paa grundfjeld, dette, og overho vedet silikatbergarter, indeholder 

 nemlig alkalier. Kommer nu forraadnede plantemasser i forbindelse 

 med vand, som fiyder over disse bergarter, saa farves det mørkt, da 

 der dannes opløselige humussure alkaliforbindelser. Ved opløsningen 

 af alkalierne blir feldspatens kiselsyre tilbage ; denne er hvid — altsaa 

 blir de sorte floders leie hvidt. 



Anderledes med elvene paa kalkgrund. De indeholder i mængde 

 dobbeltkulsur kalk og magnesia, som ogsaa indgaar forbindelser med 

 humussyren fra de forraadnende plantedele. Men disse er ikke opløse- 

 lige og udskilles som bundfald. Derfor er våndet hvidt, men bunden 

 sort. Andre aarsager kan maaske spille ind, saaledes hævder enkelte, 

 at våndets farve skyldes en mængde diatomeer, som netop paa grund 

 af den store kiselsyregehalt i våndet skulde have gunstige betingelser. 

 Men denne paastand holder ikke stik for de sydamerikanske elves ved- 

 kommende. 



Efier R e i n d 1 s undersøgelser skulde altsaa elver med sort vand 

 findes i egne, hvor der er store forraadnende plantemasser. De fore- 

 kommer kun paa bergarter, som indeholder alkalier og mangler aldeles 

 paa kalkgrund. Kommer en sort flod ind paa kalkgrund, taber den 

 efter et kort løb sin mørke farve og blir en hvidvandselv. De sorte 

 floders leie er hvidt, de hvide vasdrags sort. 



Der foreligger ikke tilstrækkelige undersøgelser til at forklare de 

 eiendommelige biologiske forholde ved de sorte floder. Allerede 

 v. Humboldt iagttog at de var fri for krokodiller og myg, og 

 senere reisende har gjort samme erfaring. Endnu en interessant fore- 

 teelse er den langsomme blanding af våndet fra de sorte og hvide 

 floder. Rio Negros vand kan skjelnes tydelig flere mil nedenfor 

 elvens udmunding i Amasonas. De to elve synes at løbe jevnsides i 

 samme leie. Forskjel m. h. t. temperatur og sammensætning af våndet 

 synes her at spille ind. (Efter Naturw. Wochenschrift). 



Hg. M. 



