328 



sig stille, nedgravede i sandet, mens de om natten vandrer langsomt 

 frem og tilbage paa bunden. Om vinteren hviler de paa de dybeste 

 steder. De findes i floder med klart vand over granitbund, og det 

 maa kun indeholde lidet kalk. Heller ikke maa der være megen 

 plantevekst; thi denne giver anledning til større mængde farvestof i 

 muslingen, hvorved perlen taber i godhed. Som helhed staar flod- 

 perlerne tilbage for havets ; de er matte og skinner ikke med den regn- 

 buef arvede glans, som sjøperlerne ; men alligevel er mangfoldige af 

 dem, vi ser i guldsmedvinduerne, netop flodperler. — Dog aftager de 

 nu mange steder, bl. a. paa grund af at der „overfiskes" , eller fordi 

 fabrikanlæg langs floderne forgifter våndet. 



Hvor mange mennesker tænker vel paa, at der næsten over hele 

 Nord- og Mellemeuropa drives perlef angst? Sydeuropa har derimod 

 neppe flodperler. 



Det land, som staar øverst, er Bayern med over 130 perle- 

 floder, hvoraf alene Sydbayern har 100; udbyttet var fra 1814 — 1857 

 158,880 perler. Hvor megen vegt, bayerne fra gammel tid tillagde 

 perlefiskeriet, kan bl. a. sees af et maleri i Deggendorff, som en gang 

 havde stort ry for sine perler. Det findes i kirken og forestiller et 

 madonnabille.de, fra hvis bryster, der løber melk, som af engle opsam- 

 les i muslingeskaller, forvandlet til perler. 



Fra Moldau i B ø h m e n er udbyttet af perlefiskeriet regnet mel- 

 lem 8000 — 12000 gylden aarlig. 



Ogsaa Sachsen er kjendt for sine skjønne perler. De saa- 

 kaldte voigtlandske perlen skerier blev fyrstelig eiendom — „regale" — 

 allerede 1621 og er det endnu. Fiskeriet sker saaledes, at fiskeren 

 gaar ud i våndet og ved hjælp af et „perlejern" gjør en liden aabning 

 i hver musling, han tager op. Er der en moden perle deri, aabnes 

 muslingen helt ; er der kun en liden, men god perle, lukkes muslingen 

 atter, og aarstallet skrabes med jernet udenpaa skallen. Derefter 

 kastes muslingen i våndet. — Om floden Eisters perlerigdom synger 

 1623 en vis M. Fil r gang i beskrivelsen af staden Oelnitz : „Denne 

 flod som flyder her — ■ Fædrelandet en hæder er. — Elster er dens 

 kj endte navn — og den gjør landet megen gavn. — Den bringer perler, 

 fine og hvide — De trækkes paa snore, side om side — Som barn har 

 selv jeg fundet en — I våndet mellem grus og sten." 



I selve Preussen er der næsten ingen perlefloder ; men der- 

 imod har Hannover en stor rigdom paa dem. 



