336 



stammer fra det arabiske ord for det kornformige, krumme johannes- 

 brød, hvis kjerne i gammel tid tjente som maal. 



Efter guldsmedenes opgivelser veier de perler, som sælges i Dan- 

 mark, mest 4 — 5 karat. Zosimas var paa 30 karat; men i London var 

 1851 udstillet en uregelret kjæmpeperle paa 250 karat. Den største 

 uregelrette siges dog at være „Haabets Perle", fundet 1839 — den 

 veiede 1800 gram. 



Guldsmedene fortæller forresten, at i de senere aar bliver perler 

 mere og mere moderne. Man regner for tiden den persiske havbugts 

 for de bedste ; men de største kommer fra Panama. I et her- 

 værende blad meddeles for nylig, at i de sidste par maaneder er der i 

 New York givet 18 millioner kroner ud til kjøb af egte perler. 



Ogsaa skallerne er meget efterspurgt i handelen. For tiden 

 regnes de kinesiske skaller for de bedste, og utallige er jo de ting, 

 som laves af perlemor. Et merkeligt dyr er den store kjæmpemusling, 

 tridacna gigas, fra Kina. Af dens hvide eller lyseblaa skal laver de 

 kunstfærdige kinesere mange prægtige sager. Den kan veie indtil 

 500 pund ! En saadan skal bruges bl. a. som døbekar i en parisisk 

 kirke. (Forts.) 



Har planterne følelse? 



. Af L. Kny i „Naturwissensch. Wochensclirift". 

 (Slutning fra f. nr.) 



Vi skal ikke her behandle de vekstkrumninger, som fremkaldes 

 paa de unge dele af planten ved bibringelse af saar, men se lidt paa en 

 anden kategori af pirringsbevægelser, der adskiller sig fra de hidtil 

 omtalte, ved at de først optræder efter afslutning paa 

 veksten, altsaa paa udviklede organer, og som ikke som 

 vekstbevægelserne fører til en varig forandring af plantens form, men 

 derimod forsvinder efterat aarsagen til pirringen er fjernet. Man 

 betegner dem som „variationsbevægelser". Disse bevægelser 

 fremkommer hovedsagelig ved spændingsforandringer i vævene, som 

 følge af variationer i deres cellers turgortryk; dog findes der, som 

 overalt i naturen, ogsaa her overgange henimod vekstbevægelserne. 



Det berømteste eksempel paa en variationsbevægelse frembyder 

 bladpladerne af „venusfluef angeren" (dionaea muscipula) (fig. 11), der 



