356 



Mange adelige ætter blev bragt til tiggerstaven ved pyntesyge, og 

 stadig spiller de fristende havfrugter en rolle. Fyrsternes mange 

 forbud hjalp intet ; thi de gik selv i spidsen for ødselheden. 

 Det var gode dage for „perlestikkern e" , en nævnelse som nu 

 er gaaet af brug. Disse folk „baldyrede" med sølv, guid og ædle stene 

 og arbeidede altid i stoffer, modsat guldsmedene. Mangfoldige var de 

 klædningsemner, som stod til deres raadighed ; mange kjender vi nu 

 kun fra museerne. Der var saaledes gyldenstyk (silketøi vævet med 

 guid) og bliant eller sølvmor, paa hvilket Ingemann i sin første 

 udgave af ,, Valdemar Seir" gik saa grundig i våndet. Han lader 

 nemlig gamle mor Marthe bære „en simpel blyants kaabe," en feil, 

 som hans beske kritiker, C. M o 1 b e c h, da ogsaa straks slog ned paa. 

 — ■ Perlestikkeriet blev øvet over hele Europa, ogsaa i det fattige nor- 

 den. I Danmark fandtes paa Kristian IVs tid ikke mindre end 9 perle- 

 stikkere alene i Kjøbenhavn, og selv i tugthuset var der en blandt de 

 haandvérkere, som skulde oplære fangerne i „alskens nyttig dont. ' 

 Allerede Frederik I maatte udstede et forbud mod, at adelsdamer til 

 daglig gik i perlestukne kjoler eller bar perlestukne huer. 1621 for- 

 bød Kristian IV enhver ufri d : uadelig brud at pynte sig med „perle- 

 kjæde". Paa den tid var perlepyntede huer imidlertid blevet en hel 

 nødvendighed for damer af stand, det ser vi paa alle de gamle billeder. 

 Enhver adelig dame maatte eie en 3 — 4 stykker. 



Erik XIV havde da ogsaa 15 perlestikkere paa selve Stockholms 

 slot, og de arbeidede kun for ham. En af dem fik 800 kroner om 

 aaret, den gang en meget høi sum. 



Ogsaa digterne kunde ikke undvære perlestikkerne. I „Hexaéme- 

 ron" synger Anders A r r e b o bl. a. om Guds herlighed : „Blank 

 dit Klædebon er, din' Hænders Gerninger Huse ■ — Ej Teltmageren 

 kand sit Paulun kruse saa artig — Perlestickerens Haand ej sticke 

 saa tartig." (Tartig o : færdig). 



Ikke alene mennesker bar de hvide smykker, hestene fik „skjønne 

 plumatzer og fjær paa rumpen", og falkene deilige, perlestukne hætter 

 paa hovedet. Paa Bosenborg er der et overordentlig pragtfuldt perle- 

 arbeide i det saakaldte Kristian IVs ridetøi. Mesteren er hofperle- 

 stikkeren Gert Osserim. Paa Rosenborg findes ogsaa kongens kro- 

 ningsdragt, „oc derover en Kappe, som var paa Opslagene, Endelangs 

 saa oe neden om sticket met idel skiønne, trinde Perler et gandske 

 Haand bred." 



