357 



Renæssancens folk havde grund nok til at ødsle med perler; thi 

 ved Amerikas opdagelse fik man en ny, overvældende tilførsel. Den 

 15de august 1498 traf Kolumbus ved Venezuelas kyst en mængde indi- 

 anere, som bød ham være deres konges gjæst. De bar alle perlebaand 

 og fortalte, at perlerne var fiskede nordpaa. Kongen forærede 

 Kolumbus flere pragtfulde perler, og admiralen opsøgte derpaa den 

 paapegede perlegrund, øerne Margarita og Cubagua, hvor man traf 

 indianerne ved perlefangst. Mod nogle brogede skaar af et fad fik 

 spanierne fire, store perlesnoren og Kolumbus udbrød henrykt : „Glæd 

 jer, vi er kommet til verdens rigeste ø." — • Om den nye verdens ind- 

 byggere end byttede deres perler for snurrepiberier, fattede de dog 

 fuldt vel deres skjønhed. I Peru var de saa høit værdsatte, at kun 

 personer af kongeligt blod maatte bære dem ; men i Mexico var de 

 derimod hver mands eie; selv haandverkerne bar perlesnore om 

 hofterne. 



Noget af det pragtfuldeste, som opdagerne traf paa, var ellers 

 høvdingernes gravsted paa Florida, „perletemp]et ved Talomeco" — 

 et helt Aladdins palads. Tåget var af perlemor, prydet med perle- 

 snore; inden i hallen stod der perlesmykkede billedstøtter og tre 

 rækker vældige fade fyldte til toppen med perler. — Intet under, at 

 spanierne fik lyst til dette rige land. Spanske kjøbmænd nedsatte sig 

 derover, og de stakkels indfødte blev tvunget til at dykke efter perler. 

 Modsatte de sig, blev de pint paa det grueligste, brændt med gloende 

 jern, overheldt med olje o. s. v. Aarlig kom der spanske skibe for 

 at hente byttet hjem, og perleboderne i Cartagena, der blev hoved- 

 oplagstedet, dannede en hel gade. Det var jo en overvættes indtægts- 

 kilde for landet. Alene fra Cubagua og Margarita kom der aarlig 

 for ca. 800,000 piaster perler til Europa. Philip II gav da ogsaa sin 

 hustru „en ret salat", hvor bladene var smaragder, oljen topaser, og 

 saltet, hvormed den var overdrysset, egte perler. 



De steder, hvor man endnu finder talrige „havædelstene", er 

 naturligvis mellem kronskattene, regalierne. Perleverkstederne, 

 hvor kronerne blev lavet, fandtes særlig i Byzans, og herfra udgik 

 bl. a. den lombardiske jernkrone og den tyske rigskrone, der begge 

 hører til de ældste europæiske kroner og har mange perler. Jern- 

 kronen er en enkelt guldring, som inderst inde har en jernring, 

 hvorfra navnet stammer. Efter sagnet er jernet et søm af Kristi kors. 

 Rigskronen, der findes i Wien og kaldes Karl den Stores krone, er 



