363 



rens, nedbørens og de øvrige meteorologiske elementers afvigelse fra 

 normalen, en værdi som man søger at fastsætte af en kortere eller 

 længere observationsrække. Det ligger i sagens natur, at en paa den 

 maade bestemt normalværcli maa faa en vis vilkaarlig karakter, idet 

 de tidsrum, som omspændes af de forskjellige meteorologiske instituter, 

 udgjør vilkaarlig valgte dele af en mulig optrædende klimatbølge uden 

 hensyn til dennes svingetid ; ikke desto mindre afgiver normalen til 

 enhver tid et udmerket grundlag for en klar oversigt over de meteoro- 

 logiske elementers stilling, hvad der er af største vigtighed for at kunne 

 danne sig et begreb om veirforholdene i den nærmeste fremtid, men 

 ingenlunde er nok til at danne sig en klar oversigt over de meteorolo- 

 giske elementers forandring eller klimatets veksling gjennem længere 

 tidsrum, da ud af de absolute værdier maa søges fastsat den mulige 

 klimatbølges længde og udslag eller med andre ord, dens svingetid og 

 amplitude. 



Nu er det vistnok saa, at den langt overveiende del af den oven- 

 nævnte vandmængde, der deltager i det aarlige kredsløb, enten kan op- 

 træde i dampformig og flydende tilstand eller ogsaa kun rent forbi- 

 gaaende i fast form som aarssne og isbelæg af hurtig svindende art, 

 saasom ved elve, soer og f jorde. Men en ikke ganske ubetydelig del 

 optræder dog ogsaa i fast form af mere blivende art som is, der enten 

 i form af bræer ofte bidrager til at skaffe alpine regioner deres pitto- 

 reske karakter eller ved sin massevise optræden i hav og paa land i de 

 udstrakte polartrakter lægger disse øde og gjør dem uskikket for det 

 organiske livs blomstring. 



Det er høifj eldets bræer, som ved denne anledning har den mere 

 umiddelbare interesse for os, og kjendskabet til disse, enten det nu er 

 erhvervet ved selvsyn eller af beskrivelse og afbildning, er nu saa ud- 

 bredt, at vi uden videre kan gaa over til at betragte selve bræfæno- 

 menets sammenhæng med spørgsmaalet om klimatveksling. 



Ovenfor et ikke netop skarpt udpræget høidebelte, den saakaldte 

 snegrænse, falder under ellers normale forhold i aarets løb mere sne 

 end der i samme tid smelter. Den del af en isbræ, hvor paa denne 

 maade en større del af nedbøren gaar over i fast form end der ved 

 smeltning igjen finder afløb, kaldes dens næringsomraade, benævnes og- 

 saa i almindelighed firngebetet, mens den lavere liggende del, selve 

 brætungen, kaldes dens afsmeltningsomraade; inden dette bringes 

 under ellers normale forhold igjen i smeltning den inden firngebetet 



