364 



i fast form magasinerede del af nedbøren. Grænsen mellem de to om- 

 raader kaldes firnlinjen. 



Den største isstrøm maa derfor, som Reid har gjort opmerksom 

 paa, netop finde sted i et tversnit lagt gjennem denne linje. 



Nu viser det sig imidlertid, at denne strøm ingenlunde er konstant, 

 men veksler til og med ret betydelig fra tid til anden og det paa en saa- 

 dan maade., at man idetmindste ved de bræer, der forandrer sig for- 

 holdsvis hurtig, ved at iagttage vekslingerne inden dette omraade kan 

 forudsige* de forandringer, der i ,den nærmeste fremtid vil finde sted ved 

 bræens nedre ende. 



De sidstnævnte forandringer, der paa en iøienfaldende maade viser 

 sig i bræens fremrykning og tilbagegang, staar derfor uden tvil i direkte 

 sammenhæng med forandringer i de meteorologiske elementer ; men 

 det indbyrdes forhold kan endnu ikke paa langt nær siges at være klar- 

 gjort. Det er dette, man stadig arbeider paa ved undersøgelse saavel 

 af de meteorologiske som glaciologiske forhold. Vanskeligheden be- 

 staar især deri, at stillingen af en bræ i et givet øieblik ikke blot beror 

 paa de meteorologiske forhold i samme øieblik eller i den nærmest for- 

 ud forløbne tid ; der har meget mere fundet sted en opsummering af 

 virkningen af de meteorologiske forhold i de forudgaaende aartier. En 

 nøiagtig og for vilkaarlige hypoteser fri forestilling om sammenhængen 

 mellem de to fænomener kan man derfor først vente gjennem en over 

 en lang aarrække udstrakt undersøgelse, under hvilken man ogsaa har 

 ofret de forskjellige lokale forhold, saasom bræernes topografi, om- 

 givelsernes orografi og ikke mindst det indbyrdes forhold mellem 

 næringsomraade og afsmeltningsomraade ved den enkelte bræ, til- 

 strækkelig opmerksomhed. Men lykkes saa dette engang i tiden, saa 

 har man i bræerne selv erholdt af naturen selv fremstillede kjæmpe- 

 instrumenter, hvorpaa man kan aflæse de klimatologiske vekslinger ; 

 bræerne udgjør da naturlige klimatografer. 



Ved studiet af klimatveksling og bræforandring stifter vi især be- 

 kjendtskab med to mænd, hvis arbeider har været banebrydende inden 

 dette omraade. Briickner fandt ved sine omfattende studier over 

 de forandringer, som de meteorologiske elementer har undergaaet efter 

 aaret 1700, en periodisk veksling paa ca. 35 aar, de senere saakaldte 

 Brucknerske perioder, en veksling, der ogsaa hyppig betegnes som den 

 sekulære. Videre gjenfandtes den samme periodiske veksling i endel 

 søers og floders vandstand, ved de russiske floders isforhold, med hen- 



