372 



aarhundrede og tilhørende en større klimatveksling end de senere 

 kj endte. Og gaar vi længere tilbage i tiden, finder vi, at den ældre 

 neolitiske befolkning i Danmark og paa vor sydvestkyst levede langs 

 kysten af et hav, der skaffede en rigelig næring af vesteuropæiske blød- 

 dyrf ormer ; samtidig var de kuldskjære løvtræers grænse rykket længere 

 mod nord og trægrænsen i vort land hoiere tilfjelds, ligesaa snegrænsen. 

 Briickner kom ogsaa til det resultat, at der fandt sted klimatsving- 

 ninger, der strakte sig over flere aarhundreder, for lange til at kunne 

 bestemmes af det nu foreliggende materiale, men udgj ørende et mellem- 

 led mellem de 35-aarige og istidens større svingninger. 



I det foregaaende har vi nu seet endel eksempler paa, hvorledes 

 disse klimatvekslinger øver sin indflydelse paa forskjellige meteorolo- 

 giske, hydrografiske og glaciologiske forhold, ja endog paa national- 

 økonomiske ; ofte har de ogsaa grebet ind i vor politiske historie og sat 

 sine merker i vor krigshistorie. Penck ogBruckner fandt endog, 

 at klimatvekslingerne ved sin indflydelse paa grundvandet gjenspeiledo 

 sig i de sanitære forhold. Ovenfor henlededes opmerksomheden paa 

 den indflydelse klimatvekslingerne har ligeoverfor bestemmelsen af de 

 meteorologiske normalværdier. Ja Briickner mener endog at kunne 

 paavise en gjenspeiling af disse klimatvekslinger i statistiken over an- 

 skuelser om klim åtets veksling. 



Briickner sammenligner de forskjellige meteorologiske elemen- 

 ter med hjulene i et urverk og gjør opmerksom paa, at vi ser hjulene 

 dreie sig og ser viserne bevæge sig i bestemte rytmer, mens fjerens dri- 

 vende kraft er skjult for os ; vi er kun istand til at erkjende virk- 

 ningen og derfra slutte lil kraftens overvældende størrelse. 



„QuetzalenV) 



Calurus resplendens Grould (trogon paradiseus). 

 Af N. Schiller-Tietz i „Pi-ometheus". 



Paa de fleste frimerker, som hidrører fra den lille centralameri- 

 kanske republik Guatemala, er der afbildet en fugl, hvis prægtige, 

 lange halefjære hænger henover midtbilledet og taber sig i dets 

 nedre rand. Det er de gamle centralamerikaneres hellige solfugl, 



*) Ogsaa quedsal, quesal og quetsal (udtales kesal); spanierne skriver 

 imidlertid quetzal, der svarer til den oprindelige ndtale, skjønt deres ortografi 

 ikke kjender noget tz. 



