377 



Betegnelsen mørisk eller m a u r i s k maa ikke misforstaaes ; thi i for- 

 tegnelsen af 159G kaldes ogsaa Montezuma selv en „mørisk konge' 

 („morischer Khunig" ). Ved undersøgelser af Zelia Nu tall (Abh. 

 u. Ber. des kgl. zool. und antropol.-ethn. Museums Dresden 1886 — 87) 

 er det senere i sin betydning mistydede Wiener unicum dokumenteret 

 at være quetzalapaneeayotl, d. v. s. hovedsmykke af quetzalfjær fra 

 Montezumas tid, maaske stammende fra Montezuma selv, den 

 mægtige hersker over Temistitan og Mexiko. Med Torquemada 

 (Monarquia indiana, Madrid 1723) stemmer alle historikere overens i, 

 at den almindelige tro blandt de indfødte var, at C o r t e z med 

 sit underlige følge var quetzalcoatl og hans ledsagere. Men da 

 C o r t e z lod Montezuma vide, at han og hans soldater var udsen- 

 dinge fra jordens mægtigste hersker, Karl den 5te, maa mexikanerne 

 have grublet paa og kommen til det resultat, at C ortez ikke kunde 

 være nogen gud, da han anerkj endte en hersker, men at han maatte 

 være quetzalcoas eller en høitstaaende prest. Derfor befalede 

 Montezuma om vaaren 1519 sine bud at overbringe C o r t e z alle 

 de ham tilkommende, yppersteprestelige insignier med rige gaver. 

 Disse blev i 1520 overrakte Karl den 5te, hvis broder, den senere 

 keiser, F e r d i n a n cl var en liebhaber af alle slags sjeldenheder, og 

 som faktisk lagde grunden til de østerrigske hofsamlinger, men F e r- 

 dinands søn, erkehertug Ferdinand II af Tyrol, anlagde den 

 berømte Ambrasersamling, i hvilken hint hovedsmykke af quetzalfjær 

 blev indlemmet. 



Hvor kostbare quetzalens fjær var, fremgaar ogsaa deraf, at 

 deres navn quetzalli betegner alt, hvad der var dyrebart: skat, 

 edelsten, fader, moder, herre, hersker. Efter quetzalfj ærene rangerede 

 samme hos tlauquecholen (platalea a j a j a, Linn.), saa at man 

 ansaa dens aarlige vandringer, fra Florida og dens regelmæssige til- 

 bagevenden henimod oktober og november til de ved den mexikanske 

 golf liggende lande, for at være af slig betydning, at en speciel maaned 

 i den aztekiske kalender blev opkaldt efter den. Denne fugl var saa 

 skattet paa grund af sine smukt rosafarvede og straalende røde fjær 

 og sine forlængede silkeagtige nedre fjær paa fremsiden af halsen ; 

 det er fint frynsede fjære af blodrød farve og lys bund, som sammen- 

 sætter Wiener-hovedsmykkets skarlagensbaand. 



Nærmest denne vakre fugl kommer padre sahagun xihque- 

 c h o Ten, en liden fugl med græsgrøn fjærklædning, blaa vinger og 



