379 



nævnt 0.87. Paalidelige statistikei*e har dog sine tvil. om denne til- 

 tagen er virkelig eller blot tilsyneladende, idet den for en del skyldes 

 en nøiagtigere diagnose og en større tilbøielighed hos folk til at søge 

 lægehjælp. I løbet af de sidste to— tre tiaar har kirurgien gjort store 

 fremskridt, og det kan nu siges, at ingen del af legemet længere ligger 

 udenfor dens rækkevidde. Mange mere skjulte sygdomstilstande kom- 

 mer derfor til klarhed nu end før, og det store flertal af svulster, 

 som fjernes af kirurger, blir nuomstunder undersøgt mikroskopisk, 

 hvorved deres sande natur erkj endes med sikkerhed. I Registrar 

 General's beretning for 1903 findes angivet de forskjellige rettel- 

 ser, som man maa gjore for at komme til et om end blot nogen- 

 lunde rigtigt tal. Man maa lægge merke til, at antallet af døds- 

 fald, som klassificeres under rubriken „ukjendt (usikker) dødsaar- 

 sag", og som utvilsomt indeholder mange tilfælde af uopklarede ond- 

 artede svulster, stadig er i faldende. Af 49555 døde af ukjendt aar- 

 sag i 1903, fandtes ved nærmere etterforskning 439 døde af kræft. 

 Dersom man ikke havde foretaget disse undersøgelser, vilde de 439 til- 

 fælde være undgaaet opmerksomheden, og dødelighedsprocenten for 

 kræft været tilsvarende formindsket. Det udtales bestemt i beretningen 

 om „The imperial cancer research fund", som netop er udkommet, at 

 det endnu ikke er muligt ad statistisk vei at afgjore, om kræften virkelig 

 har tiltaget eller ei. 



De grunde, der er anførte som aarsag til kræftens opstaaen, kan 

 deles i to grupper, enten er de endogene (intrinsic), spontane og ano- 

 male forandringer i legemet, eller de er ektogene (extrinsic), kommende 

 udenfra legemet. Åf de endogene teorier er de vigtigste Cohnheinrs 

 og Thiersch's. Thiersch mente, at aarsagen laa i en ophævelse af 

 den vekstbalance, som findes mellem epitel og bindevæv, idet det første 

 begyndte at vokse vildt og uregelmæssigt. Cohnheim søgte aar- 

 sagen til kræften i embryonale celler, der af en eller anden grund 

 skulde være blevet staaende paa et uudviklet stadium og indesluttet i 

 andre væv ; senere skulde de saa begynde at vokse og danne svulster. 

 De ektogene teorier henfører dannelsen af ondartede svulster til mi- 

 kroparasiters virksomhed, dels bakterier, gjær og anden sop, dels ogsaa 

 protozoer. Der er vistnok enkelte analogier mellem visse mikrobielle 

 forhold og kræftdannelsen ; men den ting, at det er en del af den 

 oprindelige svulst, som gjennem lymfe- og blodbanerne føres andetsteds 

 hen i legemet og der danner udgangspunktet for de sekundære svulster, 



