IO 
langsomt ind for at mindske afstanden, om det skulde være nødvendig 
at gaa i baaden og gjøre ende paa legen med lansestik; da et lidet 
stykke af touget var indbjerget, sank imidlertid dyret pludselig, som fin- 
hvalerne altid gjør, naar de er døde, linen stod snart lodret, og kampen 
var forbi. 
For nu at faa hvalen paa siden, blev linen lagt ind i en saakaldt 
»akkumulatorstrop<, der er anbragt paa formasten, en blok ophængt 1 et 
antal tykke gummiringe. Disses elasticitet tjener til at gjøre indhivningen 
jevnere og forhindrer, at harpunen mister sit tag i det tunge dyr ved de 
ryk, skudens bevægelse bevirker. Snart kom hvalen op — mere frede- 
ligt end første gang den viste sig for bougen efter skuddet. Ved hjælp 
af kjettinger blev den ordentlig fastgjort, halen lige ved forstævnen, med 
den ene ende af finnen ragende op over dækket, resten af kroppen 
slæbende langs siden med bugen 1 veiret. Og slig bar det afsted til 
land igjen, betydelig langsommere end udover paa grund af den tunge 
last. Ved middagstid kom vi ind til Sørvær, hvor hvalen blev slæbt 
op 1 fjæren til videre behandling, saasnart de to skrotter, som allerede 
laa der, var besørgede. Hvorledes denne behandling gaar for sig, og 
hvad produkter, den giver, skal vi omtale 1 en næste artikel, »om hval- 
industrien<«. 
Paa den maade, som her beskrevet, drives hvalfangsten fra en hel 
del stationer langs vor nordkyst fra Arnøen ved Hammerfest i vest 
til Kobholmsfjorden 1 øst. I 1885, det sidste aar, fra hvilket jeg har 
opgaver ved haanden, var der ialt 35 dampbaade paa fangst, tilhørende 
19 forskjellige selskaber. Fangstens størrelse varierer betydeligt de for- 
skjellige aar og paa de forskjellige stationer, i gjennemsnit for de tre: 
aar 1885, 1886 og 1887 var den for alle stationer tilsammen lidt over 
1000 hval til en værdi fra 6—900 kr. pr. stk.!) Værdien af hver hval 
afhænger foruden af dens størrelse ogsaa 1 høl grad af markedspriserne 
paa de færdige produkter, særlig tranen; i enkelte aar (1877, 1878 og 
1884) har gjennemsnitsværdien gaaet op til over 2000 kroner. Det er 
følgelig kostbart vildt, der skydes der nord, og den er en betydelig: 
industri, den finmarkske hvalfangst. Og udviklingen af hele denne indu- 
stri skyldes næsten helt og holdent en enkelt mand, hvis navn jo for- 
1) Disse og endel anvendte oplysninger efter kaptein Juels opsats om hval- 
fangsten i »Norsk Fiskeritidende< for 1888. 
