Tigi 
øvrigt ikke behøver nævnes, da det kommer enhver i tanken, naar talen 
er om dette fiskeri: Svend Foyn i Tønsberg. Han begyndte i 1864 
at anstille forsøg med fangst af de paa vor nordlige kyst forekommende 
hvaler og drev bedriften op med kraftig haand og seig udholdenhed, 
tiltrods for alle uheld og alle vanskeligheder, der knytter sig til en ny 
bedrift, og som i fuldt maal var tilstede ogsaa 1 dette tilfælde. Fortje- 
ner den at hædres, »som faar to straa til at vokse, hvor der før blot 
vokste et<, saa blir det en stor hæder, som falder paa hans part, der 
har skabt denne vigtige næringsvei. 
De hval, der nu for tiden fanges ved Finmarkens kyster, er blaa- 
hvalen, sildehvalen (ogsaa kaldet finhval), knølhvalen og seihvalen, samt- 
lige bardehvaler og samtlige hørende til finhvalerne, en gruppe, 
hvis mest iøinefaldende kjendetegn er en høi fedtfinne!) paa ryggen. 
Grønlandshvalen og nordkaperen, som i tidligere dage forekom ogsaa 1 
disse farvande og var gjenstand for ivrig jagt, først af vore gamle for- 
fædre (sikkert fra det ode aarhundrede ai) og senere af hollænderne 
(16de aarhundrede), er nu borte. Det var ogsaa bardehvaler, men de 
manglede den karakteristiske rygfinne og hørte til de saakaldte sletbag- 
eller »rethvaler«, der er langt lettere at jage end finhvalerne, dels fordi 
de er mindre livlige end disse, dels og især fordi de flyder (»paa fedtet<) 
efterat være dræbt, mens finhvalerne synker og derfor ikke kan jages 
fra baade som de, der anvendtes til rethvalfangsten. 
Blaahvalen (balænoptera sibbaldii) er den største af de nævnte 
arter og i det hele af alle nulevende pattedyr, idet dens længde gaar 
op til 30, efter hvad Svend Foyn mener, endog til 40 meter. Den er 
blaasort helt over, kun undersiden af lufferne og nogle smaa pletter paa 
brystet er hvide eller hvidagtige. 
Sildehvalen (b. musculus) blir sjelden over 23 meter lang og 
maaler i regelen kun omkring 20. Den er skifergraa med hvid bug. 
Knølhvalen (megoptera boops) udmerker sig ved overordentlig 
lange luffer (1/y—1/, af kroppens længde) og liden rygfinne. Den plages 
sterkt af snyltere, og er derfor ofte fuld af store knuder paa hovedet, 
lufferne og halefinnen; deraf dens navn (*). Længden er 13—15, under- 
tiden 20 meter. Farven er oventil sort, bugen og siderne er hvide med 
sorte pletter. 
1) D. vw. s. en finne uden knokler. 
