I9 
juni 1887 og da kun af Stanley og en del af ekspeditionen. Afstan- 
den herfra til det nærmeste punkt af Albert Nyanza er omtrent 720 
km. i ret linie, og ved Albert Nyanza mente man, det vilde være let at 
komme i forbindelse med Emin, som der havde to dampbaade til sin 
raadighed. Stanley slog ind paa denne vei, men nødtes til at gjøre 
mangen en omvei, og traf paa utallige hindringer, som det kostede et 
meget stort antal menneskeliv at overvinde. Paa en skrænt ved Yam- 
buya, omtrent 80 km. ovenfor mundingen af Aruwimi blev der bygget 
en befæstet leir, hvor en del af ekspeditionen, deriblandt 4 europæere, 
ialt 257 mand, blev ladt tilbage under major Barttelot. Denne bag- 
trop skulde komme efter, saasnart som Tippu Tip sluttede sig til den 
med 500 indfødte, han høitidelig havde lovet at skaffe. Skjønt ikke 
hele ekspeditionen var kommen frem, syntes alt at være i god orden. 
Bagtroppens officerer fik udførlige instrukser, og den 28de juni 1887 
drog Stanley videre for at opsøge Emin, ledsaget af 389 mand, der- 
iblandt kaptein Nelson, løitnant Stairs, doktor Parke og Jephson. 
8 km. fra leiren begyndte allerede vanskelighederne; ekspeditionen 
kom til en umaadelig skov, opfyldt af tæt krat og sperret af et netverk 
af slyngplanter, saa det ofte var nødvendigt at bane sig vei med økser; 
fiendtlige indfødte plagede dem dagstøt; fodstierne var spækkede med 
skjulte træpigge, pilene var forgiftede, og de indfødte brændte sine lands- 
byer heller, end de vilde ha noget med de fremmede at gjøre. Først 
da ekspeditionen atter naaede floden, fik den fred, og den medbragte 
staalbaad gjorde god tjeneste, skjønt det var haardt nok for de ud- 
mattede bærere at slæbe den forbi strygene. Man havde haabet, idet- 
mindste her i det indre, at være fri de arabiske slavehandlere; den 16de 
september, 320 km. fra Vambuya, efter en vandring paa 540 km., traf 
imidlertid ekspeditionen paa Ugarowwas slaveleir og fik der en næsten 
værre modtagelse end blandt skovens vilde. Mange af Stanleys folk 
lod livet af de mishandlinger, der her tilføiedes dem. En maaned senere 
naaedes en anden slavehandlerleir, Kilinga Longas, hvor det ikke gik 
det ringeste bedre. Disse saakaldte arabere, hvis karavaner for største- 
delen bestaar af vilde manyuema fra egnen mellem Tanganyika og 
Nyangwé, havde lagt øde en stor del af den strækning, som ekspedi- 
tionen maatte gjennemvandre, saa hver eneste mand led hungersnød i 
tiden mellem 31te august og 12te november. Da det herjede land ende- 
lig var passeret, og landsbyen Ibwiri naaedes, var derfor baade offi- 
cererne og mandskaberne afmagrede til rene skeletter. Af de 389, som 
2 
