25 
væsener, som færdes i den. Flodbredderne er paa mange steder over- 
saaede med store landsbyer, hvis beboere, ialfald for en del, er menneske- 
ædere. Vi befinder os her paa mnordgrænsen af det land, der 
beboes af de egentlige negerstammer, saa det muligens ved nær- 
mere undersøgelse vil vise sig, at Aruwimi-stammerne er sterkt blan- 
dede. Hvis Europa ikke meget hurtig griber ind, vil der imidlertid 
snart ikke være nogen folk igjen til at undersøge. Stanley traf paa 
to slavejægerkaravaner, begge sammensatte af vilde manyuemafolk, og 
allerede nu er store strækninger lagt øde, og tusinder af indfødte for- 
drevne fra sine hjemsteder. Fra et videnskabeligt standpunkt er de 
krigerske og listige dverge, der skaffede ekspeditionen saa meget bryden, 
de merkeligste af Aruwimiskovens beboere; de er uden tvil samme 
stamme som Monbuttudvergene længere mod nord og nær beslegtede 
med de dvergefolk, der findes spredt over hele Afrika, fra Zambesi til 
Nilen og fra Gaboon til østkysten. Du Chaillu traf paa dem 1 Vest- 
afrikas skove for tredive aar siden, og for nogle aar siden fandt Wiss- 
mann og hans ledsagere en lignende stamme langt mod syd ved San- 
kuru, en af Kongos store bifloder. De synes at være levninger af lan- 
dets oprindelige befolkning, ikke degenererede efterkommere af de sed- 
vanlige negre. Omkring landsbygden inde i skoven, hvor der bare var 
en aaben plet, var jordbunden overordentlig rig og frembragte mange 
forskjellige slags afgrøde. Stanley har altid ment, at landet omkring 
de store søer var det, der bedst egnede sig for europæernes kolonisa- 
tionsforsøg; og hvis med tiden en stor del af skoven blir ryddet, kan 
det nok være, at landet mellem Kongo og Albertsøern vil blive Afrikas 
kornkammer. 
For geografen er forøvrigt den anden halvdel af ekspeditionens ar- 
beide interessantere end den første. I egnen omkring søerne var der 
saaledes flere merkelige gaader at løse, gaader, der havde været gjen- 
stand for mange forskjellige tydninger. Da Sir Samuel Baker 1 1864 
stod ved Vacovia, paa den høie skrænt, der hæver sig op fra Albert- 
søens østlige bred, syntas det ham, at søen strakte sig uendelig langt 
sydover, og i lang tid blev der derfor paa vore korter afsat en stor sø, 
der naaede til mere end 1" sydlig bredde. Da Stanley mange aar 
senere, paa sin første store reise, paa veien fra Uganda vestover kom 
til bredden af et stort vand, saa laa det nær for ham at tro, det var 
en del af Albert Nyanza, han havde for sig. 
Da denne sø senere blev omseilet, viste det sig, at dens sydlige 
