Solens omdreining og meteorologien." 
For endel aar siden blev det med sikkerhed paavist, at solpletternes 
hyppighed og størrelse af- og tiltager periodisk, og at periodens længde 
er 11 aar og 8 maaneder. Senere fandt man, at magnetnaalens mis- 
visning er underlagt den samme periodicitet, og derved blev det for 
første gang paavist, at der finder en sammenhæng sted mellem begiven- 
hederne paa solens overflade og fænomener her paa jorden. Senere 
undersøgelser har yderligere støttet denne mening: ikke alene de mag- 
netiske, men ogsaa forskjellige meteorologiske fænomener varierer 
I takt med solpletterne 1 en ca. r11-aarig periode. 
Forandringen i solpletternes mængde er imidlertid ikke den eneste, 
som foregaar paa solen. —Centralkloden 1 vort planetsystem staar 
som bekjendt ikke stille, men har ligesom jorden en dobbelt bevægelse: 
omkring en centralklode af høiere orden og omkring sin egen akse. 
Solen har sin aarlige og sin daglige omdreining, kunde vi sige, kun er 
hvert »soldøgn« lidt mere end 25 jorddøgn langt (25 døgn 5 timer 38 min.) 
Spørgsmaalet var nu, om ogsaa denne solens rotation havde nogen ind- 
flydelse paa fænomenerne paa vor jord, f. eks. paa de magnetiske fæ- 
nomener og paa veiret. 
Maanens indflydelse paa vor jord, som man i tidligere tider troede 
saa sterkt paa — en tro som endnu ikke er udryddet blandt det store 
publikum — den er paavist at være omtrent lig nul. Maanens indfly- 
delse paa barometertrykket og paa de meteorologiske fænomener 1 al- 
mindelighed viste sig ved omhyggelig prøvelse af længere tiders iagt- 
tagelser at være aldeles forsvindende, og andet kunde man heller ikke 
vente, da jo maanen er en sluknet klode, der væsentlig kun virker som 
reflektor for sollyset. Langt nærmere laa det at tænke, at solens ind- 
flydelse kunde være saa stor, at selv de smaa forandringer 1 dens be- 
skaffenhed, som bevirkes af dens omdreining, kunde gjøre sig gjældende 
i jordens meteorologi. 
Det har ogsaa i virkeligheden vist sig at være tilfældet. Ved 
Brouns, Hornsteins og flere andres undersøgelser blev det bragt paa 
det rene, at de magnetiske elementer er underlagt en omtrent 26-daglig 
periode, der falder sammen med solens rotation om sin akse. Og nu 
i det sidste er en tilsvarende periodicitet bleven paavist ogsaa for de 
1) Efter A. Lagrange i Uiel et Terre. 
