38 
standdele end regnvandet, som rinder hurtigere af og fører mere sand 
og ler. Lagdannelsen foregaar 1 tørre tider langsommere, og de opløste 
bestanddele faar mere tid til at afsætte sig end i de regnfulde tider, 
hvor tilførelsen af sand, ler og mudder er større, og lagdannelsen sker 
hurtigere. I lag, som er dannede 1 vand, ferskt eller salt, findes fra 
alle tider en saadan veksling af lag, som er udskilte af opløsning, og 
lag, hvis bestanddele kun har været opslemmede 1 vandet. De sidste 
dannedes væsentlig i de regnfulde tider. De tørre tider udmerkes paa 
steder, hvor veksellagringen er tydelig udpræget, ved bænke eller baand 
af fastere bestand, stundom usammenhængende og opløste i knoller, 
men sammenkittede ved kalk, jern, kiselsyre eller lignende af opløsning 
udskilte stoffe. Disse lag svarer saaledes til stubbelagene i torven, og 
ligesom disse skiller de ogsaa ofte mellem opslemmede lag med for- 
skjelligartede dyrerester, saaledes at de danner grænsen mellem geologiske 
etager og underetager. 
Ogsaa mere stedlige og hurtigere vekslende forhold kan betinge en 
veksellagring, saasom i elvenes trindannelser, i mergelleret fra istiden 
0. s. v. Men slige hurtig dannede lag er 1 regelen lettere udsatte for 
ødelæggelse. De dannes ved eller nær land, ved udløbet af store elve, 
og ødelægges under strandliniens hyppige forskyvninger let af den 
samme elv, som har dannet dem. Der er grund til at tro, at de i 
regelen ikke er af lang geologisk varighed, og at størstedelen af den 
veksellagring, som sees i lagene, skyldes en gjennem længere tidsrum 
varende veksling af veirlaget. Og dette bekræftes af den erfaring, at 
forsteningerne i regelen veksler hurtig op igjennem lagrækkerne. Paa 
hver af de geologiske trin eller »etager« fra tertiærtiden falder der 
saaledes i regelen kun 4—5 slige veksellagringer. Hele oligocæntiden 
har kun henved 30, miocæn endnu færre, pliocæn neppe 20 slige veks- 
linger. 
Saaledes præger efter min mening solnærets og soltjernets omløb 
sig i lagene, og veksellagringen skulde være et middel til at maale tiden. 
(Fortsættes.) Axel Blytt. 
Spedalskhedens udbredning. 
Spedalskheden er en sygdom, der for tiden saa at sige er paa 
moden i den videnskabelige verden; alle, som har anledning dertil, 
