SI 
ind ad fjordene for at søge hvalrosser; men det havde gaaet varmt til. 
Oksen var dem overlegen i hurtighed, og dens hoved var pansret, saa 
kuglen bed ikke paa. Veiret var ypperligt; vi fik atter en fornemmelse 
af sommeren, men moskitoerne plagede os. 
Efter nogle timers roning lagde vi til land for at holde en liden 
rast. Her traf vi ogsaa stenringe efter eskimoernes telte, og i en af dem 
fandt jeg en lansespids af sten, ganske net forarbeidet og med to borede 
huller. Ved at flytte og optage nogle sten fandt vi en hel del ben, 
hvoriblandt bjørnetænder. Vi havde ingen tid at spilde og havde alle- 
rede faaet erfaring for, at klart veir var en sjeldenhed her. Efter at 
have taget en dram og en bid brød roede vi med fornyet kraft videre 
og kom ind i en trang fjord, hvis steile fjeldvægge paa begge sider 
ragede 6—8000 fod op, at dømme efter det øvrige landskab. Paa top- 
pen laa flere isbræer, fra hvilke store fosse strømmede ned. Vi fort- 
satte vor kurs, og efter nogle timers roning naaede vi bunden uden at 
opdage andet end nogle store gletscherdale med afløb. 
Vi vendte nu om, og jeg skal ikke negte, at en vis frygt betog mig, 
da baaden atter gled forbi disse steile fjelde med deres isbræer. Taus- 
heden afbrødes imidlertid, idet en hammerfestning, der havde været med 
paa laksefiskeri paa Spitsbergen, bemerkede, at her 1 denne fjord maatte 
der findes laks. Han syntes alt tydede herpaa, men vi manglede lakse- 
garn. En anden opdagede et sort syvtal paa den lysegraa steile fjeld- 
væg omtrent 4000 fod fra vandlinjen; dets form var saa fuldstændig, at 
bogtrykkeren ikke kunde gjort det bedre. Længere henne saa vi en flok 
graagjæs, hvorpaa vi forgjæves gjorde jagt. 
Den 28de om aftenen kom vi tilbage til fartøiet efter at have til- 
bagelagt en strækning af tolv mil. Ombord var der liv og lystighed. 
Enhver fremviste sine rariteter: moskusokser, harer, ræve og ryper, og 
rensdyrstegen ventede os paa bordet; nogle havde fundet rekved, andre 
dvergbirk, lemming, sommerfugle og blomster; guld- og diamantsten var 
de alle i besiddelse af. Vi lettede nu ankeret, og paa veien fik vi et 
slags ganske smaa springhvaler at se og nogle narhvaler, af hvilke sidste 
vi fandt et horn, 10 fod langt. Næste dag gjestede vi atter »Heklas 
Hvalrosnæs«, fik nogle hvalrosser og fortsatte derefter vor søgen langs 
landet og ind 1 fjordene, men kom ogsaa denne gang uheldigvis paa 
grund. Den 3ote ankrede vi paa grund af taage og storm bag en ø 
inde i en fjord, hvor vi fik to isbjørne. Samme aften begav vi os iland 
som alpebestigere, besteg de høieste toppe, vi kunde opdage i vor nær- 
a* 
