78 
til dannelsen af is. Der er saaledes intet andet tilbage at antage, end at 
«denne ringe saltholdighed skriver sig fra et tilskud af ferskt vand hoved- 
sageligst gjennem floderne, i en ringere grad ogsaa direkte gjennem nedbør. 
Efter hvad der her er fremsat, synes det'altsaa at maatte ansees som 
sikkert, at havet omkring polen modtager en ikke ubetydelig tilførsel af 
vand, dels ferskt vand, som netop antydet, dels saltvand, som tidligere 
nævnt, gjennem flere havstrømme. Ifølge ligevægtsloven blir det da en 
nødvendighed, at denne vandmængde skaffer sig et udløb, saaledes som 
«det sker gjennem den grønlandske polarstrøm. 
Men kan man nu videre finde grunde, hvorfor denne strøm netop 
gaar i den givne retning? 
Ser man paa dybdeforholdene, da finder man allerede deri en af- 
gjørende grund for, at hovedudløbet maa komme gjennem havet mellem 
Spitsbergen og Grønland. Dette er overalt, saavidt vi kjender det, meget 
«dybt, ja der er endog en rende paa optil 2500 favnes dyb, mens det 
søndenfor Spitsbergen og Franz Josefs land er paafaldende grundt, ikke 
«over 60 favne. Gjennem Behringsstrædet gaar der, som omtalt, en større 
strøm nordover, og Smithsund og sundene mellem øerne nordenfor Amerika, 
hvor strømmen vistnok gaar sydover, er alt for smaa og trange til at kunne 
komme 1 betragtning ved vandmasser som de, der her er tale om. Der 
blir altsaa intet andet tilbage at antage, end at vandmasserne maa ud ad den 
vei, polarstrømmen kommer. Som en merkelighed kan her nævnes den 
tende, som fandtes af »Jeanette«-ekspeditionen mellem Wrangels-øen og 
de nysibiriske øer. Den strakte sig i nordlig retning og var tildels mere 
end 80 favne dyb, mens der paa siderne var dybder af kun 40—50 
favne. Umuligt er det vel ikke, at denne rende kan hænge sammen 
med renden mellem Spitsbergen og Grønland, og derved vilde hoved- 
strømmens retning være, om end ikke givet, saa dog paavirket. 
Ser man paa vind- og lufttryksforholdene over polarhavet forsaavidt 
de er kjendte, saa synes det ogsaa deraf at fremgaa, at de maa for- 
aarsage en strøm over polen i den antydede retning. Fra Atlanterhavet 
paa sydsiden af Spitsbergen og Franz Josefs land strækker der sig ind 
i det sibiriske ishav et belte med lavt lufttryk (minimumsbelte). Ifølge 
velkjendte love maa nu fra sydsiden af dette belte vindene have en 
fremtrædende retning fra vest mod øst, og det vil foraarsage en øst- 
gaaende strøm langs Sibiriens nordkyst, hvad man ogsaa ved, at der 
findes. Vindene paa nordsiden af minimumsbeltet maa derimod fortrins- 
vis blæse i retning fra øst mod vest, og vil altsaa fremkalde en vest- 
